## 2026. december 9.

## Szent Juan Diego Cuauhtlatoatzin, Guadalupei látnok
tetszés szerinti emléknap

Juan Diego (Cuauhtlatoatzin)* a jelenlegi Mexikó állam területén bennszülött indiánok törzséből született 1474 körül. A Mexikóváros mellett levő Tepeyac**-dombon megjelent neki az Istenszülő Szűzanya, és ezt a mélyen hívő, alázatos és buzgó embert arra kérte, hogy a jelenés helyén a Guadalupei Boldogságos Szűz tiszteletére templom épüljön. Ott hunyt el az Úrban, az 1548. esztendőben. Juan Diegót II. János Pál pápa 1991. május 6-án boldoggá, illetve 2002. július 31-én szentté avatta.
*Ejtsd: Huán Diégo Káutlátoacin
**Ejtsd: Tepeják

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának. Miképpen. Alleluja.

HIMNUSZ

Magasból érkező Ige,

Atyádtól fényként jössz ide;

a világ megmentőjeként

tűnő időben lépsz közénk.

Jöjj és szívünk világosítsd,

égő szerelmed lángra szítsd,

ha szól a hírnök szózata,

tisztuljon már a bűn sara.

Ha majd ítélsz a föld felett,

s a szívek titkát kémleled:

a rossz bűnhődik bűnökért,

ki jó volt országodba tér,

hozzánk ne férjen semmi vész,

bár méltán érne büntetés,

örök hazánk mégis legyen

a szentek között szüntelen.

Krisztus, kegyelmes nagy Király,

neked s Atyádnak tisztelet,

s a Szentléleknek is veled

időtlen századok során. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Mi magunk is sóhajtozunk, és várjuk testünk megváltását.
38. zsoltár
Beteg ember imája
A természet mulandóságnak van alávetve … Isten akaratából (Róm 8, 20).
I.

Így szóltam: „Vigyázok útjaimra, *

nyelvemmel nem vétkezem;

retesszel zárom le szájam, *

amíg gonosz ember áll előttem.”

Hallgattam, elnémultam, de mi haszna, *

és fájdalmam kiújult.

Szívem fölhevült bennem, *

elmélkedtem, s egyre nagyobb lánggal égett.

Nyelvem akkor megoldódott: *

„Uram, tudasd velem életem végét:

mennyi napjaimnak száma, *

hadd tudjam meg, mily rövid az életem!”

Íme, napjaimat néhány araszra mérted, *

életem ideje előtted semmiség.

Minden csak hiábavalóság, minden emberélet is, *

mint az árnyék, az ember úgy múlik el.

Hiábavaló az is, hogy vesződik, *

kuporgat, de nem tudja, kinek.

Ant. Mi magunk is sóhajtozunk, és várjuk testünk megváltását.
2. ant. Hallgasd meg, Uram, kiáltásomat, és figyelj könnyeimre!
II.

És most, Uram, mire várhatok? *

Egyedül benned reménykedem.

Minden gonoszságomból ments ki engem, *

ne szolgáltass ki az esztelen gyalázatának!

Elnémulok, már nem nyitom ki ajkamat, *

mert te vagy, aki ezt végbevitted.

Csapásaidat vedd le rólam, *

elpusztulok sújtó kezed alatt.

Fenyíted az embert gonoszsága miatt, †

moly módjára erejét elemészted. *

Mint egy lehelet, annyit ér minden ember.

Hallgasd meg, Uram, imádságomat, *

figyelj kiáltásomra!

Ne légy süket siránkozásomra, †

hiszen nálad jövevény vagyok, *

vándor, mint minden ősöm.

Vedd le rólam szemedet, hogy föllélegezzem, *

mielőtt elmegyek, és nem leszek többé.

Ant. Hallgasd meg, Uram, kiáltásomat, és figyelj könnyeimre!
3. ant. Isten irgalmában bízom, mindenkor és mindörökké.
52 (51). zsoltár
A rágalmazók ellen
Aki dicsekszik, az Úrban dicsekedjék (1 Kor 1, 31).

Mit dicsekszel gonoszságoddal, *

te, aki a gonoszságban vagy hatalmas?

Egész nap álnokságon jár az eszed; *

te cselszövő, a nyelved éles, mint a borotva!

A rosszat jobban kedveled a jónál, †

a hazugságot inkább, mint az igaz beszédet, *

te álnok nyelv, minden bajt hozó beszéd kedves neked.

Éppen ezért el is pusztít Isten mindörökre, †

kigyomlál és kiköltöztet hajlékodból, *

gyökerestől kitép az élők földjéből.

Látják ezt az igazak, és megilletődnek, *

azután nevetve mondják:

„Íme, az ember, aki nem Istenben kereste oltalmát, †

hanem gazdagságában volt reménye, *

és csak gonoszsága minden ereje!”

Én pedig mint viruló olajfa Isten házában, †

Isten irgalmában bízom, *

mindenkor és mindörökké.

Örökké áldalak azért, amit tettél, †

nevedben reménykedem, *

mert jóságos vagy híveidhez.

Ant. Isten irgalmában bízom, mindenkor és mindörökké.

Újíts meg minket, Istenünk,

Ragyogtasd ránk arcodat, és szabadok leszünk.

ELSŐ OLVASMÁNY

Izajás próféta könyvéből

25, 6 – 26, 6

A messiási lakoma. A megváltottak győzelmi éneke

A Seregek Ura minden nemzetnek bőséges lakomát rendez e hegyen. Lakomát, ahol lesz finom bor, zsíros, legjava falat és erős színbor. És leveszi e hegyről a gyászleplet, amely minden népet betakart, és a fátyolt, amely minden nemzetet elborított. Örökre megsemmisíti a halált. Istenünk, az Úr letörli a könnyet minden arcról, lemossa népéről a gyalázatot, lemossa az egész földön. Ő, az Úr mondta ezt.

Azon a napon majd így beszélnek: „Íme, a mi Istenünk! Benne reméltünk, hogy megszabadít minket. Ő az Úr, s mi benne bíztunk. Örüljünk és ujjongjunk segítségén! Mert az Úr keze megpihen e hegyen, Moábot meg úgy eltiporják a saját földjén, mint a szalmaszálat eltapossák a trágyalében. És ha kiterjeszti kezét, mint az úszó úszásra, az Úr megalázza kevélységében, bármilyen ügyesen mozgatja is kezét. Magasba nyúló, erős falaidat lerontja, porig alázza, s a földig lerombolja.”

Azon a napon ezt az éneket éneklik Júda földjén: „Erős városunk minekünk Sion, kőfalak és sáncok védelmezik. Tárjatok kaput, hadd vonuljon be az igaz nép, amely őrzi a hűséget. Szíve állhatatos, és megőrzi a békét, hiszen tebenned remél.

Örökkön-örökké az Úrban bízzatok, mert mindenkor erős Isten az Úr. Letaszította a magasban lakókat, és a büszke várost megalázta, és földig alázta, a porba sújtotta, úgyhogy most láb tiporja, a szegények lába, a szűkölködők talpa.”

VÁLASZOS ÉNEK

Jel 21, 3; Iz 25, 8

Hallottam, hogy a trón felől megszólal egy harsány hang: Nézd, ez az Isten hajléka az emberek között. Velük fog lakni: * Ők az ő népe lesznek, és maga az Isten lesz velük.

Az Úristen örökre megsemmisíti a halált, és letörli a könnyet minden arcról. * Ők az ő népe lesznek, és maga az Isten lesz velük.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Szent II. János Pál pápa apostoli leveléből

(Mexikóváros, 2002. július 31.)

„Nemde én a te Anyád vagyok?”

Isten a kicsinyeket felmagasztalta. Az Atyaisten figyelme a szegény bennszülött mexikói férfi, tudniillik Juan Diego felé fordult, akit megajándékozott a Krisztusban való újjászületéssel. Megadta neki, hogy Szűz Mária arcát szemlélhesse, és segítségére legyen az amerikai kontinens evangelizálásában. Ebből világosan kitűnik, hogy mennyire igazak azok a szavak, amelyeket Szent Pál apostol az üdvösség munkálásával kapcsolatban hirdetett: Azt választotta ki az Isten, ami a világ előtt alacsonyrendű és megvetendő, a semminek látszókat, hogy megsemmisítse azokat, akik látszanak valaminek.

Szent Juan Diego, aki a Cuauhtlatoatzin nevet kapta, amely Beszélő Sas-t jelent, 1474 táján született a Texcoco-nak nevezett tartományban. Házasságkötése után az Evangélium követésére vállalkozva, feleségével együtt megkeresztelkedett. Minden szándéka az volt, hogy hite szerint él, és Isten, valamint az Egyház szolgálatára szenteli magát.

1531. decemberében, amikor úton volt a Tlatilolco*** helységbe, a Tepeyac-dombon megjelent neki az Istenanya, és azt parancsolta, hogy kérje meg a mexikói püspököt: építsenek templomot a jelenés helyén. A főpásztor, komolyan véve a bennszülött férfi kérését, bizonyítékot kért tőle, hogy a csodálatos esemény valóban megtörtént-e.

December 12-én a Szent Szűz ismét megjelent Juan Diegónak. Megvigasztalta őt, és meghagyta neki, hogy menjen el a Tepeyac-dombra, szedjen ott virágokat és hozza azokat magával. Bár téli hideg és szárazság is volt, a szent ember gyönyörű virágokat talált ott, amelyeket köpenyébe burkolva elvitt a Szent Szűzhöz. A Szűzanya megparancsolta neki, hogy a virágokat, mint az igazság bizonyságát, adja át a püspöknek. Juan Diego a püspök elé állt, kinyitotta köpenyét és a virágok a földre hullottak, köpenyén pedig a Guadalupei Szűz vonásai tűntek elő. Guadalupe ettől az időtől kezdve lett a nemzet lelki központja.

Miután Juan Diego templomocskát épített az Ég Királynője tiszteletére, nagy buzgóságtól indíttatva mindent elhagyott, és életét annak a kis szentélynek őrzésére és a zarándokok fogadására szentelte. Életszentsége az imában és a szeretet gyakorlásában mutatkozott meg. Mindehhez erőt merített az Üdvözítő eucharisztikus lakomájából, a Megváltó édesanyjának tiszteletéből, az Anyaszentegyházzal való közösségből és a püspökök iránti engedelmességből. Mindazok, akik ismerték őt, csodálták benne az erények ragyogását, különösképpen a hit, a remény, a szeretet és az alázat megnyilvánulásait, valamint a földi dolgok megvetését. Juan Diego a mindennapi élet egyszerű keretei között hűségesen szolgálta az Evangéliumot, megőrizve bennszülött voltának sajátosságait. Teljesen meg vagyok győződve arról, hogy Isten nem tesz különbséget fajok és kultúrák között, hanem mindenkit meghív. Hogy gyermekévé legyen. Ez a Szent ilyen módon megkönnyítette az utat Mexikó és az Újvilág népe számára, hogy az Egyházban Krisztushoz térjen.

Élete utolsó napjáig Istennel élt, aki 1548-ban hívta magához. A róla való megemlékezés, amely mindig a Miasszonyunk guadalupei jelenésével kapcsolatos, évszázadok óta a föld különböző tájain elevenen él.

***Ejtsd: Tlátilolko

VÁLASZOS ÉNEK

1 Kor 1, 17-19; Lk 1, 51. 52

Isten azt választotta ki, ami a világ szemében balga, hogy megszégyenítse az erőseket; a semminek látszókat választotta ki. * Így senki sem dicsekedhet Isten előtt.

Csodát művelt erős karjával, és felmagasztalta a kicsinyeket. * Így senki sem.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Istenünk, te a Boldogságos Szűz Máriának néped iránti szeretetét Szent Juan Diego által is megmutattad. Közbenjárására add meg nekünk, hogy Szűzanyánknak Guadalupéban adott intelmeit kövessük, és így akaratodat szüntelenül teljesítsük. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2026 J. Vidéky