## 2026. szeptember 11.

## Péntek, évközi idő, 23. hét
3. zsoltáros hét

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának. Miképpen. Alleluja.

HIMNUSZ

I. Amikor az imaórát éjszaka vagy kora hajnalban mondják:

Szentháromság egy Istenünk,

hatalmas Úr a föld felett,

halld meg dicsérő énekünk,

ébredve melyet zeng szívünk.

Az ágyból immár felkelünk

a csendességes éjidőn,

és esdekelve kérlelünk,

gyógyítsd meg égő sok sebünk.

A kísértő ha cselt vetett,

és vétkeztünk ez éjszakán,

a bűnt lelkünkről mossa le

kegyelmed égi ereje.

És bízó szívvel kérlelünk:

tündöklő fényed töltsön el,

hogy napjaink pergő során

romlást ne hozzon semmi ránk.

Ezt add meg, kérünk, jó Atya,

s Atyának mása, egy Fia,

s te, Szentlélek, Vigasztaló:

örökre egy uralkodó. Ámen.

II. Amikor az imaórát a nap nem reggeli órájában végzik:

Költözz szívünkbe, Krisztusunk,

örök, megváltó Szeretet,

minden szavunk hadd töltse el

igaz, bűnbánó érzelem.

Nagy hittel hozzuk most eléd

könyörgésünket, Jézusunk,

hogy bűneink rút bélyegét

töröld le rólunk, jó Urunk.

Emeld kereszted nagy jelét,

mely tested által szent nekünk,

pajzsul ma híveid fölé,

kik fiaidként élhetünk.

Jóság Királya, Krisztusunk,

Atyáddal áldás, üdv neked,

s Szentlelkednek, ki Vigaszunk,

örök dicsőség, tisztelet! Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Belefáradtam a kiáltozásba, míg Istenemre várok.
69 (68). zsoltár 2-22. 30-37
A házadért való buzgóság emészt
Epével kevert bort adtak neki inni (Mt 27, 34).
I.

Ments meg engem, Istenem, *

mert a víz már torkomig ér.

Feneketlen iszapba süllyedtem, és nincs hol megállnom, *

a vizek mélyére kerültem, eltemet a hullám.

Belefáradtam a kiáltozásba, torkom berekedt; *

míg Istenemre várok, szemem elsötétül.

Hajam szálánál is többen vannak, *

akik ok nélkül gyűlölnek engem.

Nagy erőre kaptak üldözőim, gonosz ellenségeim, *

amit el sem vettem, azt kell megfizetnem.

Te ismered, Uram, balgaságomat, *

bűneim nincsenek rejtve előtted.

Akik benned bíznak, ne piruljanak miattam, *

Uram, mindenható Isten!

Miattam ne érje szégyen azokat, *

akik keresnek téged, Izrael Istene!

Mert érted viselek gyalázatot, *

arcomat érted borítja szégyen.

Testvéreim előtt idegenné lettem, *

anyám fiai sem ismernek rám.

A házadért való buzgóság emészt, *

rám hull a gyalázat, ha téged gyaláznak.

Sírtam, és böjtöléssel gyötörtem magam, *

de az is gyalázatomra vált.

Vezeklő szőrruhát öltöttem magamra, *

és ezért is szóbeszéd ért.

Ellenem beszélnek a kapukban ülők, *

a bor mellett is rólam énekelnek.

Ant. Belefáradtam a kiáltozásba, míg Istenemre várok.
2. ant. Enni nekem epét adtak, és szomjúságomban ecettel itattak.
II.

De én, Uram, tehozzád imádkozom, *

kegyelmed idején, Istenem.

Hallgass meg mérhetetlen jóságodban, *

hűséged szerint segíts meg!

Emelj ki az iszapból, hogy el ne süllyedjek, †

ragadj ki azok közül, akik gyűlölnek, *

és a vizek mélységéből.

Ne merítsen el a vizek hulláma, †

és ne húzzon le a mélység, *

ne záruljon be fölöttem a verem szája.

Hallgass meg, Uram, jóságos szeretettel, *

nagy irgalmaddal fordulj hozzám.

Szolgádtól ne fordítsd el arcodat, *

sietve hallgass meg, mert nagyon gyötrődöm!

Jöjj közel hozzám, és légy védelmezőm, *

ellenségeimtől válts meg!

Te ismered gyalázatomat, *

csúfos helyzetemet és szégyenemet.

Szemed előtt vannak mind, akik gyötörnek engem, *

szívemet a szégyen összetörte, ellankadtam.

Vártam, hogy valaki együttérez velem, de nem volt, *

vigasztalókat kerestem, de nem találtam.

Enni nekem epét adtak, *

és szomjúságomban ecettel itattak.

Ant. Enni nekem epét adtak, és szomjúságomban ecettel itattak.
3. ant. Keressétek az Urat, és élni fogtok!
III.

Nyomorult vagyok, és fájdalommal telve, *

de segítséged, Uram, fölemel engem.

Isten nevét énekszóval áldom, *

dicsérettel magasztalom őt.

Az Úrnak ez kedvesebb, mint az áldozati bika, *

vagy mint az üsző, amelynek szarva és körme van.

Látják ezt az alázatosak, és örülnek: *

„Ti, akik keresitek Istent, éledjen föl szívetek!”

Az Úr meghallgatja a szegényeket, *

és foglyait nem hagyja magukra.

Dicsérje őt az ég és a föld, *

a tengerek és minden, ami azokban mozog.

Isten megszabadítja Siont, †

Júda városait újra felépíti. *

Ott lesz lakóhelyük, és az lesz birtokuk.

Azt örökli szolgáinak ivadéka, *

és ott laknak majd, akik nevét szeretik.

Ant. Keressétek az Urat, és élni fogtok!

Az Úr megtanít minket útjaira.

Hogy járni tudjunk ösvényein.

ELSŐ OLVASMÁNY

A Siralmak könyvéből

3, 1-33

Siralom és remény

Olyan ember vagyok, aki átéltem a nyomorúságot haragjának vesszeje alatt. A sötétségbe vitt és vezetett, nem a világosságba. Egyedül ellenem emeli föl kezét újra meg újra, egész nap.

Elsorvasztotta húsomat és bőrömet, összetörte csontjaimat. Igát ácsolt nekem, s gyötrő gondokkal övezte fejemet. A sötétségben adott nekem lakást a rég megholtak között.

Fallal vett körül, nem mehetek ki, súlyos bilincsbe vert. Ha kiáltok és könyörgök, kizárja imádságomat. Faragott kövekkel zárta el utamat, eltorlaszolta ösvényemet.

Mint a lesben álló medve, olyan lett hozzám, vagy mint a rejtekén megbúvó oroszlán. Ösvényemet eltérítette és összetépett, borzalommá tett. Kifeszítette íját és célba vett, nyilainak célpontjává lettem.

Veséimbe vágta nyilait, tegzének fiait. Nevetség tárgyává lettem egész népem előtt, gúnydalt zengenek rólam egész nap. Keserűséggel tartott jól, és ürömmel részegített meg.

Kaviccsal összetörte fogaimat, hamut adott eledelül. Lelkemnek nem volt békében része, elfelejtettem a boldogságot. És most így szólok: „Elhagyott az erőm és a reménységem is, amelyet az Úrba vetettem.”

Visszaemlékezem nyomorúságaimra, sok sanyarúságomra: csupa üröm és keserűség. Lelkem folyvást ezen töpreng, s már-már összeroskad bennem. Ezeket fontolgatom szívemben, hogy föléledjen bennem a remény:

Az Úr irgalma nem fogyott el egészen; jósága és kegyelme még nem merült ki. Minden reggel újjáéled, nagy az ő hűsége. „Az Úr az én osztályrészem – mondja a lelkem –, ezért hát remélek benne.”

Akik benne bíznak, azokhoz jó az Úr, a lélekhez, amely őt keresi. Jó csendben várni az Úrra, mert ő megszabadít. Jó az embernek, ha igát hordoz ifjúságától fogva.

Üljön le a magányban és hallgasson, amikor ráteszi az Úr; szája érjen le a földig! Talán még van remény. Tartsa oda arcát annak, aki üti, teljen el gyalázattal.

Mert az Úr nem veti el az embert mindörökre. Mert ha büntet is, újra megkönyörül nagy irgalmában. Mert nem abban leli kedvét, hogy megalázza és nyomorúsággal sújtsa az emberek fiait.

VÁLASZOS ÉNEK

Siralm 3, 52. 54. 56. 57. 58; ApCsel 21, 13

Ellenségeim, akik ok nélkül gyűlölnek, vadásztak rám; így szóltam: Végem van! Uram, te meghallottad, amikor így könyörögtem, * És így szóltál: „Ne félj!” Megvédelmezted lelkem ügyét, megváltottad életemet.

Készen vagyok rá, hogy nemcsak a megkötözést, hanem a halált is elszenvedjem Urunk, Jézus ügyéért. * És így szóltál: „Ne félj!” Megvédelmezted lelkem ügyét, megváltottad életemet.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Boldog Izsáknak, a stellai monostor apátjának beszédeiből

(Sermo 11: PL 194, 1728-1729)

Krisztus semmit sem bocsát meg az Egyház nélkül

Két dolog van, ami egyedül Istent illeti meg: a bűnbevallás elfogadásának méltósága és a bűnbocsátási hatalom. A bűnbevallást neki kell tennünk, bocsánatot is tőle kell várnunk. Egyedül Istennek van hatalma a bűnöket megbocsátani, ezért neki kell azokat megvallanunk. De mivel a Mindenható eljegyezte magának a gyöngét, a Fölséges az egyszerűt, és királynővé tette a szolgálólányt, ezért vette maga mellé azt, aki alárendeltje volt. Jézus oldalából született az Egyház, ezért jegyezte el magának. Amint a Fiúé mindaz, ami az Atyáé, és az Atyáé mindaz, ami a Fiúé – hiszen természetükben egyek –, ugyanúgy adta oda Krisztus, a Vőlegény minden javát a menyasszonynak, az Egyháznak, és ami a menyasszony tulajdona, azt a Vőlegény is sajátjává tette; sőt menyasszonyát önmagával is és az Atyával is eggyé tette, így könyörgött ugyanis a Fiú az Atyához menyasszonyáért: Azt akarom, hogy amint én és te egyek vagyunk, úgy legyenek ők is egyek mivelünk.

Krisztus, a Vőlegény tehát egy az Atyával és egy a menyasszonyával, az Egyházzal is. Ami kivetnivalót talált a menyasszonyban, azt a keresztre szögezve eltávolította, és ott a keresztfán menyasszonya bűneit magára vállalta és e keresztfa által el is törölte. Ami viszont a menyasszony természetéhez és tulajdonához tartozik, azt elfogadta és magára öltötte; ami pedig az ő isteni tulajdona, azt átadta neki. Eltávolította tehát tőle azt, ami ördögi, és magára vette tőle azt, ami emberi; átadta neki azt, ami isteni, hogy a menyasszonyé legyen mindaz, ami a Vőlegényé. Ezért mondja, aki maga bűnt nem követett el és álnokság sem volt a szájában: Könyörülj rajtam, Uram, mert gyenge vagyok, hogy miután a menyasszony gyengeségét magára vette, annak része legyen az irgalomért való esedezésben is, és így minden közös legyen a Vőlegény és a menyasszony között. Ebből következik, hogy az Egyház tisztsége a bűnvallomás elfogadása, és hogy nála van a bűnbocsátás hatalma is; ezért lehet ezt mondani: Menj, mutasd meg magad a papnak!

Az Egyház semmi bűnt se tud Krisztus nélkül megbocsátani, viszont Krisztus se akar az Egyház nélkül semmit sem megbocsátani. Az Egyház semmi bűnt se tud megbocsátani, hacsak valaki előbb bűnbánatot nem tart, vagyis ha a bűnöst előbb magához nem hívja kegyelmével Krisztus; aki viszont megveti az Egyházat,annak Krisztus sem akar megbocsátani. Amit tehát Isten egybekötött, azt ember ne válassza szét. Nagy titok ez, én Krisztusra és az Egyházra vonatkoztatom.

Ne válaszd el tehát a Fejet a testtől, mert így Krisztus sohasem lesz egész! Krisztus ugyanis sohasem teljes az Egyház nélkül, miként az Egyház sem teljes sohasem Krisztus nélkül. Az egész és teljes Krisztus ugyanis a Fej és test együtt. Ezért mondja: Senki sem ment föl a mennybe, csak az Emberfia, aki a mennyben van. Ő az egyetlen ember, aki a bűnöket megbocsátja.

VÁLASZOS ÉNEK

Jn 17, 20. 21. 22. 18

Értük könyörgök, hogy mindnyájan egy legyenek, amint te, Atyám, bennem vagy és én benned. Megosztottam velük a dicsőséget, amelyben részesítettél, * Hogy egy legyenek, amint mi egy vagyunk.

Amint te a világba küldtél, úgy küldöm én is őket a világba. * Hogy egy legyenek, amint mi egy vagyunk.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Istenünk, te megváltottál és gyermekeiddé fogadtál bennünket. Tekints jóságosan szeretett fiaidra, és vezess el minket, Krisztusban hívőket az igazi szabadságra és a mennyei dicsőségbe. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2026 J. Vidéky