## 2026. október 19.

## Keresztes Szent Pál áldozópap
tetszés szerinti emléknap

A liguriai Ovadában (Alessandriában) született 1694-ben. Ifjúkorában atyját segítette a kereskedelmi életben. A tökéletes élet után vágyódott. Miután mindenről lemondott, a szegényeknek és a betegeknek szolgált, valamint társakat gyűjtött maga köré, s 1720-ban megalapította a passzionisták rendjét. Pappá szentelése (1727) után egyre jobban dolgozott a lelkek üdvéért, szerzetesházakat alapított, apostoli tevékenységet folytatott, és közben kemény penitenciával sanyargatta magát. Rómában halt meg 1775. október 18-án.

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának. Miképpen. Alleluja.

HIMNUSZ

I. Amikor az imaórát éjszaka vagy kora hajnalban mondják:

Alvásban frissült már a test

otthagyva ágyunk, felkelünk.

Atyánk, hozzád szól énekünk;

esengve kérjük: légy velünk.

Szóljon hozzád első szavunk,

hozzád a szív első heve,

hogy minden tettnek ezután,

Szent Úr, te légy a kezdete.

A fény az éjt szüntesse már,

sötét homályt a napsugár.

Az éjben búvó bűnöket

a napfény semmisítse meg.

Imánk tehozzád esdekel:

a rossz hatalmát űzzed el,

és zengjen ajkunk teneked

meg nem szűnő dicséretet.

Add meg, kegyelmes jó Atya,

Atyának egyszülött Fia

és Szentlélek, Vigasztalónk:

egyetlen Úr, örök Király. Ámen.

II. Amikor az imaórát a nap nem reggeli órájában végzik:

Istenség, örök égi Fény,

egységbe forrt három személy!

Törékeny lényünk téged áld,

kérő szóval hozzád kiált.

Benned hiszünk, legfőbb Atya,

Atyának egyszülött Fia,

kiket a Lélek, mint örök

szeretet kapcsa összeköt.

Igazság, izzó szerelem,

boldogság, végső, végtelen!

Remélni, hinni lelkesíts,

szeretni vágyót célba vígy!

Te létünk célja, kezdete,

te dolgok első kútfeje,

lelkünk egyetlen ereje,

biztos remény ígérete!

Te minden alkotója vagy

s betöltesz mindent egymagad,

te mindenekre fényt hozol,

reményünkben jutalmazol.

A Krisztust kérjük s az Atyát,

s a Lelket, aki egy velük:

hallgass meg, hármas hatalom,

egyetlen örök Istenünk. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Szabadíts meg, Uram, mert irgalmas vagy!
6. zsoltár
A megtört szívű ember az Úr irgalmát kéri
Most megrendült a lelkem… Atyám, szabadíts meg ettől az órától (Jn 12, 27).

Uram, ne büntess haragodban, *

felindulásodban ne sújts engem!

Könyörülj rajtam, Uram, mert elernyedtem, *

minden csontom remeg, gyógyíts meg, Uram!

A lelkem is mélyen megrendült, *

és te, Uram, még meddig késel?

Fordulj felém, Uram, ments meg, *

szabadíts meg, mert te irgalmas vagy!

A holtak közt nincs, aki rólad emlékezzék, *

a holtak országában ki dicsőít téged?

Elfáradtam a sóhajtozásban, †

éjjelente könnyekkel áztatom ágyamat, *

könnyeimmel öntözöm fekvőhelyemet.

Szemem a bánattól elhomályosult, *

sok ellenségem miatt őszülök.

Ti, gonosztevők, távozzatok tőlem, *

hangos sírásomat az Úr meghallotta.

Meghallgatta az Úr könyörgésemet, *

és imádságomat elfogadta.

Megzavarodva piruljanak ellenségeim; *

és nagy szégyenükben futva meneküljenek.

Ant. Szabadíts meg, Uram, mert irgalmas vagy!
2. ant. Az elnyomottnak az Úr a menedéke.
9 (9 A). zsoltár
Hálaének győzelemért
Újra eljön ítélni élőket és holtakat.
I.

Hálát adok, Uram, teljes szívemből, *

összes csodádat elbeszélem.

Ujjongok és örvendezem benned, *

nevedről szól énekem, fölséges Isten!

Mert ellenségeim meghátrálnak, *

elbuknak, és semmivé lesznek színed előtt.

Magadévá tetted igazságos ügyemet, *

trónodra ültél, mint igaz bíró.

Megfenyítetted a népeket, és a gonoszt megsemmisítetted, *

még a nevüket is eltörölted mindörökre.

Az ellenség megsemmisült, †

városait lerontottad, örökre pusztasággá lettek, *

még emlékük is elenyészett velük együtt.

Az Úr azonban örökké uralkodik, *

trónusa áll ítéletre készen.

A világot ő ítéli meg igazságban, *

a népeknek ő oszt méltányosan igazságot.

Az elnyomottnak az Úr a menedéke, *

a nyomorúság és szükség napjaiban egyetlen mentsége.

Aki nevedet ismeri, benned bízik: *

Uram, soha nem hagyod el a téged keresőket.

Ant. Az elnyomottnak az Úr a menedéke.
3. ant. Sion városának kapujában dicsőítelek.
II.

Énekeljetek az Úrnak, aki a Sionon lakik, *

hirdessétek nagy tetteit a népek között.

Ő kéri számon a vért, és jól emlékezik, *

a szegények jajszavát nem felejti.

Könyörülj rajtam, Uram; †

lásd, mennyire szorongatnak ellenségeim, *

de te a halál kapujából is fölemelsz!

Sion városának kapujában hadd hirdessem dicséretedet, *

és hadd örvendjek, mert megszabadítottál.

A népek a maguk ásta verembe zuhantak; †

a hurokban, amit ők rejtettek el, *

lábuk fennakadt.

Megmutatta magát az Úr, ítéletet tartott, *

a gonoszt megfogta saját keze műve.

A gonoszok az alvilágba hullanak, *

és minden nemzet, amely elfelejti Istent.

Mert ő nem feledkezik meg a szegényekről végleg, *

a nyomorultak reménye nem vész el örökre.

Kelj fel, Uram, nehogy elbízza magát az ember, *

szólítsd ítéletre a népeket magad elé.

Bocsáss, Uram, rájuk rettegést, *

tudják meg a nemzetek, hogy ők csak emberek!

Ant. Sion városának kapujában dicsőítelek.

Elmémet segítsd, és megtartom törvényedet,

Ragaszkodom hozzá teljes szívvel.

ELSŐ OLVASMÁNY

Eszter könyvéből

3, 1-15

A zsidókat végveszély fenyegeti

Azokban a napokban: Achasvéros király kitüntette Ámánt, az Agag nemzetségből való Hamdata fiát: magas méltóságra emelte, s székét minden fejedelme fölé helyezte, aki csak udvarában volt. A király szolgái, akik a kapunál voltak, mind térdet hajtottak, és leborultak előtte, mert így parancsolta a király.

Mardokeus azonban nem hajtott térdet, és nem borult le. „Miért hágod át a királyi parancsot?” – kérdezték tőle a király szolgái, akik a királyi kapunál voltak. De hiába ismételték neki napról napra, nem hallgatott rájuk. Ekkor jelentették Ámánnak, s kíváncsiak voltak, vajon Mardokeus továbbra is úgy viselkedik-e, megmondta ugyanis nekik, hogy zsidó.

Amikor Ámán tapasztalta, hogy Mardokeus nem hajt térdet és nem borul le előtte, fellángolt benne a harag. Miután tájékoztatták Mardokeus származásáról, kevésnek látszott szemében, hogy csak Mardokeusra emeljen kezet, s azon gondolkozott: Mardokeussal együtt mind kiirtja a zsidókat Achasvéros király egész birodalmában.

Achasvéros király tizenkettedik évében, az első – azaz Niszán – hónapban „purt", vagyis sorsot vetettek Ámán szeme láttára a napra és a hónapra. A sors a tizenkettedik – azaz Adar – hónapra esett. Ámán akkor így szólt Achasvéros királyhoz: „Királyságod megszámlálhatatlan népe között él a tartományokban szétszórtan és elkülönülten egy nép. Törvényük különbözik minden más népétől, s a királyi rendeleteket sem tartják meg. Ezért nem válik javára a királynak, ha nyugton hagyja őket. Ha a király jónak látja, adjon írásos parancsot kiirtásukra, s leszámolok 10 000 talentum ezüstöt tisztviselői kezébe a királyi kincstár javára.”

A király lehúzta ujjáról a gyűrűt, és Ámánnak, az agagita Hamdata fiának, a zsidók üldözőjének adta. Azt mondta a király Ámánnak: „Az ezüstöt tartsd meg magadnak, a néppel pedig bánj tetszésed szerint!” Az első hónap tizenharmadik napján összehívták a király írnokait, és úgy, amint Ámán parancsolta, levelet írtak a király szatrapáinak, minden tartomány kormányzójának, minden egyes nép fejedelmének: minden tartománynak a saját írásával és minden népnek a saját nyelvén. Achasvéros király nevében állították ki az írást, és a király pecsétjével pecsételték le. Futárok hordták szét a király minden tartományába a leveleket, amely szerint el kellett pusztítani, le kellett mészárolni és ki kellett irtani minden zsidót, az ifjakat, az öregeket, a gyermekeket és az asszonyokat egyaránt, egyetlen napon, a tizenkettedik – azaz Adar – hónap tizenharmadik napján, javaikat pedig el kellett vinni zsákmányul.

A rendelet szövege, amelyet törvényként hirdettek ki, minden tartományban tudtára adta minden népnek, hogy erre a napra készüljön elő. A futárok a király parancsára sietve elindultak. A rendeletet hamarosan nyilvánosságra hozták Szuza várában is. S amíg a király és Ámán lakomát tartott, Szuza városában eluralkodott a döbbenet.

VÁLASZOS ÉNEK

Eszt 13, 9; Zsolt 43, 26; Eszt 13, 17

Uram, mindenható Király! A te hatalmadban van a mindenség, és senki sem tud neked ellenállni. * Válts meg minket neved miatt!

Hallgasd meg imánkat, és fordítsd gyászunkat örömre! * Válts meg minket neved miatt!

MÁSODIK OLVASMÁNY

Keresztes Szent Pál áldozópap levelezéséből

(Epist. 1, 43; 2, 440. 825)

A megfeszített Krisztust hirdetjük

A legjobb és legszentebb dolog: az Úr kínszenvedéséről gondolkodni és elmélkedni, mivel ezen az úton lehet eljutni az Istennel való szent közösségbe. A szenteknek ebben az iskolájában tanulhatjuk meg az igazi bölcsességet, hiszen ezt mindegyik szent itt tanulta meg. Amikor édes Jézusunk keresztje már mélyebben ereszt gyökeret a szívetekbe, csak akkor énekelitek dalolva: „Szenvedni, és nem meghalni”, majd meg: „Vagy szenvedni, vagy meghalni”, vagy még helyesebben ezt: „Se nem szenvedni, se meg nem halni, hanem csak tökéletesen igazodni Isten akaratához.”

A szeretet ugyanis egyesítő erény, és sajátjává teszi a szeretett Jónak gyötrelmeit. Ez a szív mélyéig hatoló tűz a szerető személyt a szeretett lénnyé változtatja, és valami egészen magasztos módon összevegyül a szeretet a szenvedéssel és a szenvedés a szeretettel, így a szeretet és a szenvedés annyira összekapcsolódik, hogy többé már meg se lehet különböztetni a szeretetet a szenvedéstől, sem a szenvedést a szeretettől; ezért szeretetében örül a lélek, midőn szenved, és szenvedésében ujjong, mert szeret.

Legyetek tehát állhatatosak minden erény gyakorlásában, különösképpen a szenvedő édes Jézus követésében, mert ez a csúcsa a tiszta szeretetnek. Úgy cselekedjetek, hogy mindenki előtt nyilvánvalóvá váljék, miszerint nemcsak bensőtökben, de külsőtökben is hordozzátok a keresztre feszített Krisztus képét, aki a lelki édesség és szelídség példaképe. Aki ugyanis bensőleg egyesült Isten Fiával, az külsőleg is magán viseli az ő képét a hősi erény folytonos gyakorlása által, különösképpen azzal a hősi türelemmel, amely sem titkon, sem nyilvánosan nem panaszkodik. Tehát rejtőzzetek a keresztre feszített Jézusba! Semmi másra ne vágyakozzatok, csak hogy mindnyájan mindenben az ő akaratához igazodjatok.

Ezért hát a keresztre Feszített igazi szerelmeseivé válva bensőtök templomában a szent keresztet ünnepeljétek szüntelen. Tartsatok ki csendben, ne bízzatok egy teremtményben sem! Mivel pedig az ünnepet örömmel kell megünnepelni, ezért a szent kereszt ünnepét hallgatag szenvedésükkel ünnepeljék meg a keresztre Feszítettet szerető emberek, külsőleg vidám és mosolygós arccal, hogy szenvedésük rejtve maradjon az emberek előtt, és egyedül csak a legfőbb Jó ismerje azt. Minthogy pedig az ünnepen mindig van ünnepi lakoma is, legyen hát az eledel most Isten akarata, amint példát adott rá nekünk a mi keresztre feszített Szerelmesünk.

VÁLASZOS ÉNEK

Gal 6, 14; Hab 3, 18

Nem akarok mással dicsekedni, mint Urunk, Jézus Krisztus keresztjével. * Általa keresztre szegezték nekem a világot, és engem is a világnak.

Én örvendezem az Úrban, és ujjongok szabadító Istenemben. * Általa keresztre szegezték nekem a világot, és engem is a világnak.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Urunk, Istenünk, esdje ki nekünk kegyelmedet Keresztes Szent Pál áldozópap, aki oly kiváló buzgósággal szerette Fiad keresztjét. Add, hogy példáján fellelkesülve, keresztünket mi is bátran elfogadjuk. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2026 J. Vidéky