## 2026. június 16.

## Szent Márton püspök ereklyéinek átvitele
tetszés szerinti emléknap
(A Szombathelyi Egyházmegyében
és a Pannonhalmi Területi Apátságban)

A pannóniai Sabariában (ma Szombathely) született 316 körül pogány szülőktől. A keresztség felvétele és a katonai szolgálattól való megválása után a galliai Ligugé mellett monostort alapított, ahol Szent Hilariusz vezetésével szerzetesi életet élt. Majd pappá szentelték és Tours püspökévé választották. A jó Pásztor példáját magán valósította meg: más monostorokat is alapított, a papság műveltségét emelte, a szegényeknek fáradhatatlanul hirdette az evangéliumot. Meghalt 397. november 8-án. A tours-i püspök engedélyével a szent ereklyéinek egy részét Mikes János püspök 1913-ban ünnepélyesen a szombathelyi székesegyházba hozta.

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek.
Miképpen kezdetben, most és mindörökké. Ámen. Alleluja.

HIMNUSZ

Ím, a hitvalló, az Úr áldott hőse,

kit minden földön a hívek dicsérnek,

e nap lett méltó a magas mennyeknek

szállni honába.

Jámbor, józan volt, okos és szemérmes,

útja szeplőtlen, csupa szent alázat,

gyönge testét míg eleven tüzével

lakta a lélek.

Sírja szent hely lett, magas érdeméért,

sok szegény testnek, kit igaz betegség,

épségét – a bajt gyökerében irtva –

visszakönyörgi.

Ünnepnapjáról mi is emlékezve

érdemét zengjük közös énekszóval,

égi szószólónk legyen így imája

minden időben.

Hódolat néked, s örökös dicséret,

aki mennyekben ragyogó Király vagy,

Úr és Kormányzó az egész világon;

Hármas is, egy is. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Fölkel az Isten, és színe elől gyűlölői szertefutnak.
68 (67). zsoltár
Az Úr ünnepélyes bevonulása
Fölment a magasba, magával vitte a foglyokat, s osztott az embereknek ajándékokat (Ef 4, 8).
I.

Fölkel az Isten, és szétszóródnak ellenségei, *

színe elől gyűlölői szertefutnak.

Úgy szórod szét őket, amint a füst szertefoszlik; †

miként elolvad a tűztől a viasz, *

az Isten színe elől úgy pusztulnak el a gonoszok.

De örvendenek és ujjonganak Isten előtt az igazak, *

elragadtatással ünnepelnek.

Énekeljetek Istennek, zsoltárt zengjetek nevének, †

készítsetek utat neki, aki a felhők fölött vonul, *

mert „az Úr” az ő neve!

Örvendezzetek színe előtt, †

„árvák atyja és özvegyek pártfogója” *

Isten az ő hajlékában.

Isten otthont ad a hontalannak, †

a foglyoknak visszaadja szabadságát, *

csak a lázadók maradnak a kietlen pusztában.

Amikor te, Istenünk, néped élén kivonultál, *

és áthaladtál a pusztán, megrendült a föld,

az egek megolvadtak Sínai Ura előtt, *

Izrael Istene előtt.

Bőven hullattál esőt, Istenünk; *

örökségedbe, ellankadt népedbe új erőt öntöttél.

Otthont talált a te családod, *

ahol jóságodban, Istenünk, gondját viseled szegényeidnek.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Fölkel az Isten, és színe elől gyűlölői szertefutnak.
2. ant. Istenünk ő, szabadító Istenünk; Urunk, aki a halálból is kivezet.
II.

Az Úr igéje hangzik, *

szüzek nagy serege hirdeti a jó hírt:

„Futnak a seregek királyai, futnak, *

és a háznak szépe osztja szét a zsákmányt.

Míg ti szunnyadoztok az aklok között, *

a galamb szárnya ezüstösen fénylik, tollai aranylanak.

Mialatt a Mindenható királyokat szór szét, *

fehér lesz a Zalmon, mint a hó.”

Básán hegye az Isten hegye, *

Básán hegye kimagaslik a hegyormok közül.

Ugyan mit irigykedtek, hegyek csúcsai, †

a hegyre, amelyet lakhelyéül az Úr kiválasztott; *

mert az Úr örökre ott lakik!

Isten harci szekere ezer és tízezer; *

az Úr a Sínairól vonul szentélyébe.

Magasba szálltál, foglyokat vittél magaddal, †

ajándékul embereket kaptál, *

hogy a lázadók is Uruknál, Istenüknél lakjanak.

Áldott legyen az Úr naponként és mindenkor, *

üdvösségünk Istene, ő visel ránk gondot.

Istenünk ő, szabadító Istenünk; *

az Úr, a mi Urunk, a halálból is kivezet minket.

Valóban, az Isten szétzúzza ellenségei fejét, *

sok gonosztevő fürtös fejét.

Így szól az Úr: „Básánból kihozlak, *

a tenger mélyéből is kivezetlek,

hogy vérben gázolhasson lábad, *

és kutyáid nyelvének része legyen ellenségeidből.”

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Istenünk ő, szabadító Istenünk; Urunk, aki a halálból is kivezet.
3. ant. Föld népei, énekeljetek Istennek, zengjetek zsoltárt az Úrnak!
III.

Látták bevonulásodat, Isten, *

Istenem és Királyom bevonulását a szentélybe.

Elöl énekesek mentek, †

a menet végén hárfások, *

középütt a lányok kézidobbal:

„Ünnepi közösségben áldjátok az Istent, *

az Urat, ti, Izrael ivadékai!”

A törzsek élén az ifjú Benjamin halad, †

nyomában Júda vezérei seregükkel, *

majd Zebulon nagyjai és Naftali fejedelmei.

Mutasd meg, Isten, hatalmadat, *

erősítsd meg, Isten, amit bennünk műveltél!

Jeruzsálemből, templomodból *

királyok hozzák ajándékukat neked.

A nádlakó vadat fenyítsd meg, †

a tulkok gyülekezetét és népek borjait; *

boruljanak le ezüst holmijukkal.

Szórd szét a népeket, amelyek háborút akarnak. †

Jöjjenek Egyiptom nagyjai, *

és Etiópia tárja kezét Isten felé!

Föld népei, énekeljetek Istennek, zengjetek zsoltárt az Úrnak, †

aki áthalad az egek egein, az ősi egeken, *

íme, hallatja szavát, hatalmas szózatát.

Ismerjétek el Isten hatalmát, †

Izrael fölött ragyogó fölségét *

és nagy erejét a felhők felett.

Csodálatos vagy, Isten, szentélyedben! †

Izrael Istene ad népének hatalmat és erőt; *

áldott a mi Istenünk!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Föld népei, énekeljetek Istennek, zengjetek zsoltárt az Úrnak!

Hadd halljam az Úristen szózatát!

Igen, ő békét hirdet népének.

ELSŐ OLVASMÁNY

A bírák könyvéből

6, 1-6. 11-24a

Gedeon meghívása

Azokban a napokban: Izrael fiai azt tették, ami gonosznak számít az Úr szemében. Az Úr ezért Midián kezébe adta őket hét esztendőre, Midián keze súlyosan nehezedett Izraelre. Midián miatt Izrael fiai a hegyek közé, barlangokba és erődökbe húzódtak.

Valahányszor Izrael vetett, Midián, Amalek és kelet fiai felvonultak; Izrael ellen vonultak fel. Az ő földjén ütöttek tábort, és elpusztították a föld termését egészen Gáza környékéig. Nem hagytak Izraelben semmi élelmet, sem juhot, sem marhát, sem szamarat. Amikor megérkeztek nyájastul, sátrastul, annyian voltak, mint a sáskák. Sem maguknak, sem tevéiknek nem volt se szeri, se száma. Elözönlötték a vidéket, és letarolták, így Izrael nagy nyomorba jutott Midián miatt, és Izrael fiai az Úrhoz kiáltottak.

Akkor megjelent az Úr angyala, és leült a terebintfa alá, amely Ofrában az Abiezer családjából való Joásé volt. Fia, Gedeon gabonát csépelt a szérűn, hogy megmentse Midiántól. Megjelent az Úr angyala, és így szólt hozzá: „Az Úr veled, hős vitéz!” „Engedj meg, Uram! – válaszolta Gedeon. – Ha az Úr velünk van, hogyan történt ez velünk? Hol vannak azok a csodák, amelyekről atyáink beszélnek nekünk, amikor azt mondják: »Hát nem ide vezetett minket az Úr Egyiptomból?« S most elhagyott minket az Úr, és kiszolgáltatott Midiánnak…”

Erre az Úr feléje fordult, és azt mondta neki: „Menj, s ennek a te erődnek a birtokában szabadítsd ki Izraelt Midián kezéből. Vagy nem én küldtelek?” Gedeon így válaszolt: „Engedj meg, Uram! Hogyan szabadítsam meg Izraelt? Nemzetségem a legszegényebb Manasszéban, magam pedig a legkisebb vagyok atyám házában.” Az Úr így válaszolt neki: „Az Úr veled lesz, és úgy megvered Midiánt, mintha csak egyetlen egy ember volna.” „Ha tetszésre találtam szemedben – mondta Gedeon –, adj nekem jelet, hogy valóban te beszélsz velem. Ne távozz el innen, amíg vissza nem térek hozzád. Elhozom ajándékomat, és leteszem eléd.” „Itt maradok, amíg vissza nem térsz” – felelte az Úr.

Gedeon tehát elment, megfőzött egy kecskét, és egy efa lisztből kovásztalan kenyeret készített. A húst kosárba, a levest fazékba tette, majd odavitte neki a terebintfa alá. Amint közeledett, az Úr angyala így szólt hozzá: „Vedd a húst és a kovásztalan kenyeret, tedd ide a sziklára, és öntsd ide a levest is!” Gedeon így is tett. Ekkor az Úr angyala kinyújtotta botját, amit kezében tartott, és megérintette a húst és a kovásztalan kenyeret. Tűz csapott ki a sziklából, és megemésztette a húst meg a kovásztalan kenyeret. Ezután az Úr angyala eltűnt szeme elől.

Amikor Gedeon látta, hogy az Úr angyala volt, így szólt: „Jaj nekem, Uram, Istenem! Vajon miért láttam szemtől szemben az Úr angyalát?” Az Úr így válaszolt neki: „Béke veled! Ne félj, nem halsz meg.”

Gedeon erre oltárt emelt ott az Úrnak, és ezt a nevet adta neki: „Az Úr a béke”. Ez az oltár ma is ott van.

VÁLASZOS ÉNEK

Iz 45, 3-4; Bír 6, 14; vö. Iz 45, 6

Én vagyok az Úr, aki neveden szólítalak, szolgámért, Jákobért és választottamért, Izraelért. * Menj, s ennek az erőnek birtokában szabadítsd ki Izraelt.

Hogy megtudja mindenki: én vagyok az Úr, és senki más! * Menj, s ennek az erőnek birtokában szabadítsd ki Izraelt.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Szent Bernát apát beszédeiből

(Sermo in festivitate sancti Martini episcopi, 17-18: Opera, vol. V. Romæ, Edit. Cist. 1968, 411-412)

Nem vonakodom a munkától

Bocsássatok meg nekem, testvérek: az engedelmesség példájánál kissé hosszabban elidőztem, amint az Szent Márton esetében illik is. Valóban itt kissé elidőzünk, de úgy vélem: Jó nekünk itt lennünk, ma hosszabban Mártonnál megpihennünk. „Uram, mondja, ha népednek még szüksége van rám, nem vonakodom a munkától. Legyen meg a te akaratod!”

Ó, igazán szent élet! Ó, mérhetetlen szeretet! Ó, csodálatos engedelmesség! A jó harcot megharcoltad, a pályát végigfutottad, hitedet megtartottad. Készen vár rád az igazság győzelmi koszorúja, amelyet ma megad neked az Úr, az igazságos Bíró, és te még most is csak azt mondod: „Nem vonakodom a munkától. Legyen meg a te akaratod!” Te igazán feláldoztad Izsákot: odaadtad azt az egyetlent, amit szeretsz, ami benned van. Egyetlen örömödet szent buzgósággal feláldoztad, kész vagy visszatérni a veszélyek közé, újra felvenni a harcot, ismét vállalni a munkát, elviselni a gyötrelmet, tovább küzdeni a kísértéssel, továbbra is távol lenni a szentek oly nagy és annyira kívánt boldogságától, és a dicsőségbe való bejutás helyett visszamenni e halandó világ nyomorúságai közé, s végül, ami a legnagyobb: Krisztustól továbbra is távol lenni, ha ő így akarja.

Kétségkívül nagyobb kegyelmet érdemel az, aki még a parancs elhangzása előtt készségesnek mutatkozik annak teljesítésére, mint az, aki a parancs elhangzása után törekszik engedelmeskedni. Ó, szent angyalok – merjem mondani? –, nagy ugyan a ti engedelmességtek, de nem tudom, van-e köztetek olyan, aki akkor is kész akármilyen nagy szolgálatra, hogyha nem láthatja a mennyei Atya arcát? Ó, Péter, nagy dolog az, hogy te követted az Urat, és mindenedet elhagytad. Amikor az Úr színében elváltozott, hallottam, hogy azt mondtad a hegyen: Uram, jó itt nekünk, csinálok ide három sátrat. De nem hallom ezt a mondatot: „Ha népednek még szüksége van rám, nem vonakodom a munkától.” A te szíved azonban, Márton, kész arra, hogy akár megmaradj a testben, akár elköltözz és egyesülj Krisztussal.

Nagy dolog ugyan a lélek nyugalma, amikor nem fenyeget a halál; nagy tökéletesség van a Krisztus látására való buzgó és lankadatlan törekvésben; de mindezeket messze felülmúlja, hogy nem félsz meghalni, sőt nem vonakodsz élni és munkában fáradozni, te, aki oly nagy vággyal kívánsz az Úr jelenlétében lenni. Mi az, amiben nem engedelmeskedett volna ő, aki ilyen nagy pillanatban is teljes odaadással mondja: „Legyen meg a te akaratod?”

Ez tehát a mi részünk, testvérek, amikor ma vendégségben vagyunk Mártonnál; szorgalmasan szemléljük a szegény – sőt most már a gazdag –, Márton asztalánál ezt az engedelmességet, tudván, hogy tőlünk is ezt várják. Erre kell nekünk is készülnünk, hogy mindnyájan elmondhassuk: Hamar elindulok, nem késlekedem, hogy parancsaidat megtartsam. Nem csupán egyszer, vagy csak részben, hanem: Kész az én szívem, Istenem, kész az én szívem: kész vagyok mindenre, és rendelkezéseidet mindenben elfogadom. Erősen kívánom ezt, különlegesen és igazán nagyon akarom: Legyen úgy, ahogy az ég akarja! Kívánom a megpihenést, de nem vonakodom a munkától: Legyen meg a te akaratod!

VÁLASZOS ÉNEK

Ő az, aki az Isten színe előtt az erényeket hősies fokban gyakorolta, és egész szívvel dicsérte az Urat: * Ő az, aki közbenjár minden nép bűneiért.

Íme, a feddhetetlen ember, Isten igaz tisztelője, távol tartotta magát minden rossz cselekedettől, és állhatatos maradt ártatlanságában. * Ő az, aki közbenjár.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Istenünk, Tours-i Szent Márton püspök a te dicsőségedet szolgálta életében és halálában is. Add, hogy kegyelmed ereje bennünk is hatékonyan működjék, és szeretetedtől se élet, se halál el ne szakítson minket. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

Hozzátesszük, legalábbis közös zsolozsmázáskor a felhívást:

Mondjunk áldást az Úrnak!

Istennek legyen hála!

Amikor vasárnap vagy főünnep előtt hosszabb vigíliás ünneplést tartanak, a Téged, Isten, dicsérünk himnusz előtt kerülnek sorra a kantikumok és az evangélium, amint azt a Függelék jelzi.

Ha az Olvasmányos imaórát közvetlenül egy másik imaóra előtt mondják, akkor vehető az utóbbinak a himnusza; az Olvasmányos imaóra végén pedig elmarad a Könyörgés és a Felhívás, az ezt követő imaóra elején pedig a bevezető vers és a Dicsőség az Atyának.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2026 J. Vidéky