## 2024. április 20.

## Szombat, húsvéti idő, 3. hét
3. zsoltáros hét

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának. Miképpen. Alleluja.

HIMNUSZ

Urunknak áldott napja ez,

szent fényességgel virradó,

világnak átkos vétkeit

kiontott szent vér mossa le.

Eltévedt ember hitre tér,

vakok szemében gyúl a fény;

s hogy irgalmat nyert a lator,

félelmünk immár megszűnik!

Ámulnak mind az angyalok

látván a bűnbánó latort,

ki bízva Krisztushoz kiált,

s menny üdvösségét élvezi.

Csodálandó nagy szent titok:

világnak bűnét elveszi,

s a testben járók vétkeit

eltörli Krisztus teste már.

Mi más lehetne nagyszerűbb?

Bűnt megbocsát az irgalom,

félelmet űz a szeretet,

s új életet hoz a halál.

Maradj örökre, Jézusunk,

fényes húsvéti örömünk,

s kiket kegyelmed újraszült,

oszd meg dicsőséged velünk.

Dicsérünk, Jézus, szüntelen,

ki feltámadtál győztesen,

Atyának, Léleknek veled

most és örökre tisztelet. Ámen.

Vagy Húsvét nyolcada utáni köznapokon tetszés szerint:

Örvendj, ég, messzi csillagok,

tenger, föld, nap, tapsoljatok;

kereszthalálból Mesterünk

feltámadt, s benne élhetünk.

Ím, üdvösségünk visszatért,

Bárányunk ontott drága vért,

a bűnhomályból egymaga

lett létünk bátor hajnala.

Halált végzett ki e halál,

gyógyírra bűn, baj itt talál;

erényeink sértetlenül

ragyognak már győztes jelül.

Reményt ad és új kezdetet

e fénylő megváltói tett;

higgyük: mi is feltámadunk,

s mennyben lesz boldog otthonunk.

Fellelkesítnek szent javak,

buzgó imák ujjongjanak;

Húsvétot ünnepeljük itt,

mely nekünk nyújtja kincseit.

Maradj örökre, Jézusunk,

fényes húsvéti örömünk,

s kiket kegyelmed újraszült,

oszd meg dicsőséged velünk.

Dicsérünk, Jézus, szüntelen,

ki feltámadtál győztesen,

Atyának, Léleknek veled

most és örökre tisztelet. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Adjatok az Úrnak hálát jóságáért, az emberekkel tett nagy csodáiért! Alleluja.
107 (106). zsoltár
Hálaadás a szabadulásért
Isten a tanítást Izrael fiainak adta, amikor békét hirdetett Jézus Krisztus által (ApCsel 10, 36).
I.

Adjatok hálát az Úrnak, mert jó, *

mert örökké szeret minket.

Így szóljanak azok, akiket megváltott az Úr, *

akiket megmentett az ellenség kezéből,

és akiket minden tájról összegyűjtött, †

napkeletről és napnyugatról, *

északról és délről.

Bolyongtak a pusztában, a sivatagban, *

lakott város felé utat nem találtak.

Az éhségtől és a szomjúságtól *

szinte elepedt a lelkük.

Az Úrhoz kiáltottak gyötrelmükben, *

aki szorult helyzetükből kiragadta őket.

Egyenes úton vezette őket, *

hogy lakott városba jussanak.

Adjanak hálát az Úrnak jóságáért, *

az emberek fiaival tett nagy csodáiért,

mert bő vizet adott a szomjazóknak, *

és az éhezőket jóllakatta.

Sötétben, a halál árnyékában ültek, *

nyomorultan, vasra verve,

mert ellenszegültek Isten szavának, *

a Magasságbeli döntését megvetették.

Ezért alázta meg szívüket szenvedéssel, *

elestek, és nem volt, aki fölsegítse őket.

Az Úrhoz kiáltottak gyötrelmükben, *

aki szorult helyzetükből kiragadta őket.

Kivezette őket a sötétből, a halál árnyékából, *

és bilincseiket összetörte.

Adjanak az Úrnak hálát jóságáért, *

az emberekkel tett nagy csodáiért,

mert az érckapukat összetörte, *

és a vas-zárakat összezúzta.

Ant. Adjatok az Úrnak hálát jóságáért, az emberekkel tett nagy csodáiért! Alleluja.
2. ant. Láthatták az Úr nagy tetteit és csodáit. Alleluja.
II.

A gonoszság útján balgaságba estek, *

és bűneik miatt nyomorba jutottak.

Megutáltak minden eledelt, *

s már a halál kapujához értek.

Az Úrhoz kiáltottak gyötrelmükben, *

aki szorult helyzetükből kiragadta őket.

Elküldte igéjét, és meggyógyította őket, *

életüket kimentette a pusztulásból,

hogy az Úrnak hálát adjanak jóságáért, *

az emberekkel tett nagy csodáiért,

hogy a dicséret áldozatát bemutassák, *

és ujjongással hirdessék tetteit.

Akik hajóikon mély tengerre szálltak, *

és a nagy vizek hátán végezték munkájukat,

azok láthatták az Úr nagy tetteit, *

és csodáit a mély tengeren.

Szavára szélvihar támadt, *

és hullámok tornyosultak:

Felemelkedtek az égig, †

majd lezuhantak a mélységekig, *

s nagy veszedelmükben már kétségbeestek.

Meginogtak, tántorogtak, mint a részeg, *

és odaveszett minden bölcsességük.

Az Úrhoz kiáltottak gyötrelmükben, *

aki szorult helyzetükből kiragadta őket.

Szellővé csendesítette a vihart, *

a hullámok elcsitultak.

Örültek is a nagy csendességnek; *

így vezette őket az óhajtott kikötőbe,

hogy az Úrnak hálát adjanak jóságáért, *

az emberek fiaival tett nagy csodáiért,

és hogy magasztalják őt a nép gyülekezetében, *

és a vének tanácsában is dicsőítsék.

Ant. Láthatták az Úr nagy tetteit és csodáit. Alleluja.
3. ant. Látják ezt az igazak, és örvendeznek, és megértik az Úr szeretetét. Alleluja.
III.

A folyókat sivataggá tette, *

és a forrásokat szomjas földdé,

a termőföldet pedig szikessé, *

az ott lakók bűnei miatt.

Aztán a pusztát tóvá változtatta, *

a kiszáradt földet vizek forrásává.

Ott telepítette le az éhezőket, *

hogy lakóvárost alapítsanak.

Bevetették földjüket, telepítettek szőlőt, *

és az bőséges termést hozott nekik.

Megáldotta őket, és megsokasodtak, *

és jószágaik számát nem engedte fogyni.

Majd ismét megfogyatkoztak, nyomorba jutottak, *

és gyötrődtek bajtól, szenvedéstől.

De aki a fejedelmeket is megvetéssel sújtja, *

és úttalan pusztán hagyja bolyongani:

az felemelte nyomorából a szegényt, *

és nemzetségüket, mint nyájat megsokasította.

Látják ezt az igazak, és örvendeznek, *

ám bezárul minden gonosz ajka.

Ki olyan bölcs, hogy felfogja ezt, *

és megértse az Úr szeretetét?

Ant. Látják ezt az igazak, és örvendeznek, és megértik az Úr szeretetét. Alleluja.

Isten új életre hívott minket. Alleluja.

Jézus Krisztusnak a halálból az élő reményre való feltámasztása által. Alleluja.

ELSŐ OLVASMÁNY

A Jelenések könyvéből

11, 1-19

A két tanú

Én, János, látomásomban bothoz hasonló mérőnádat kaptam ezeknek a szavaknak a kíséretében: „Menj, mérd fel az Isten templomát az oltárral és a benne imádkozókkal együtt. De a templom külső udvarát hagyd ki, és ne mérd fel, mert a pogányoké lesz, akik a szent várost negyvenkét hónapig tiporják. Két tanúmnak meghagyom, hogy szőrzsákba öltözve ezerkétszázhatvan napig hirdessenek bűnbánatot.

Ők a két olajfa és a két gyertyatartó, amely a föld Urának színe előtt áll. Ha valaki ártani akar nekik, tűz csap ki szájukból, és elpusztítja ellenségeiket. Mert aki ártani akar nekik, annak így kell elpusztulnia. Hatalmuk van, hogy bezárják az eget, hogy küldetésük idején ne essen az eső. Hatalmuk van arra is, hogy a vizet vérré változtassák, és annyi csapással sújtsák a földet, amennyivel csak akarják.

Amikor befejezik tanúságtételüket, a vadállat feljön a mélységből, harcra kel ellenük, legyőzi és megöli őket. Holttestük ott hever majd a nagy város utcáján, amelyet átvitt értelemben Szodomának és Egyiptomnak neveznek, ahol Urukat is keresztre feszítették. Holttestüket sokan fogják nézni a népek, törzsek, nyelvek és nemzetek közül három és fél napon át, nem engedik, hogy tetemüket sírba tegyék. Ezen föld lakói ujjonganak és vigadnak, és örömükben ajándékot küldenek egymásnak, hiszen ez a két próféta gyötrelmére volt a föld lakóinak.”

De három és fél nap elteltével az Istentől az élet lehelete szállt beléjük, és talpra álltak. Akik látták őket, azokat nagy félelem fogta el. Az égből hangos szózat hallatszott: „Gyertek ide!” S ellenségeik szeme láttára egy felhőn fölszálltak az égbe. Abban az órában heves földrengés támadt, a város tizedrésze romba dőlt, a földrengés következtében hétezer ember meghalt, a többit pedig félelem fogta el, és dicsőséget zengtek az ég Istenének.

Elmúlt a második jaj, de hamarosan itt lesz a harmadik.

A hetedik angyal is megfújta a harsonát. Erre üdvrivalgás hallatszott az égben: „Urunk és Fölkentje megszerezte az uralmat a világ felett, és uralkodni fog örökkön-örökké! Ámen.” Ekkor a huszonnégy vén, aki az Úr színe előtt a trónuson ült, arcra borult, és imádta az Istent: „Hálát adunk neked, mindenható Urunk, Istenünk, aki vagy, aki voltál, és aki eljössz, mert átvetted a főhatalmat, és uralkodol. Háborogtak a nemzetek, de eljött az ideje haragodnak és az ítéletnek a holtak fölött. Jutalmazd meg szolgáidat, a prófétákat és a szenteket, neved tisztelőit: a kicsinyeket és a nagyokat! A föld megrontói meg pusztuljanak!”

Megnyílt az égben az Isten temploma, és láthatóvá vált a szövetség ládája a templomban. Erre villámlás, égzengés, földrengés és nagy jégeső támadt.

VÁLASZOS ÉNEK

Jel 11, 15; Dán 7, 27

Urunk és Fölkentje megszerezte az uralmat a világ felett, * És uralkodni fog örökkön-örökké, alleluja.

Az ő országa örökkévaló ország lesz, neki szolgál és neki engedelmeskedik minden uralkodó. * És uralkodni fog örökkön-örökké, alleluja.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Alexandriai Szent Cirill püspöknek Szent János evangéliumáról szóló magyarázatából

(Lib. 4, 2: PG 73, 563-566)

Krisztus feláldozta a testét mindnyájunk életéért

Azért halok meg mindenkiért, mondja az Úr, hogy önmagam által mindenkinek életet adjak; testemmel váltottam meg minden embert. A halálomban meghal a halál, és a megromlott emberi természet velem együtt új életre támad, jelenti ki az Úr.

Azért lettem hozzátok hasonló, Ábrahám magvából való emberré, hogy minden tekintetben hasonlítsak testvéreimhez. Jól megértette ezt Szent Pál, aki így tanított: Minthogy a gyermekeknek közös a testük és a vérük, részt kapott belőle ő is, hogy így halálával legyőzze azt, aki a halálon uralkodott, tudniillik a sátánt.

Másképpen ugyanis sohasem lehetett volna legyőzni azt, aki a halálon uralkodott, és ezért magát a halált sem, ha nem áldozta volna fel magát értünk Krisztus, és mindenkit meg nem váltott volna ő egyedül: hiszen ő mindenki felett van.

Találóan mondja tehát a zsoltárokban, amikor magát mint szeplőtelen áldozatot ajánlja fel Istennek, az Atyának: Sem véres, sem ételáldozat nem kellett neked, de embertestet alkottál nekem. Égő- s engesztelő áldozatot sem követeltél, így szóltam akkor: Íme, eljövök.

Megfeszítették mindenkiért és mindenki miatt: Így egy halt meg mindenki helyett azért, hogy mindnyájan éljünk őbenne; hiszen lehetetlen, hogy a halál zsákmánya legyen az, vagy romlást lásson az, aki maga az élet. Azt pedig magának Krisztusnak a szavaiból tudjuk, hogy ő a világ életéért áldozta fel testét, hiszen így imádkozik: Szent Atyám, tartsd meg őket … Érettük szentelem magamat.

Szentelem magamat, ezt ahelyett mondotta, hogy konszekrálom, felajánlom mint szeplőtelen, jó illatú áldozati adományt. Ugyanis az szentelődött meg, vagyis lett szentté a törvény értelmében, amit az oltáron felajánlottak. Krisztus tehát odaáldozta testét minden ember életéért, és így új életet önt belénk. Ahogy tudásom szerint képes vagyok erre, elmondom, hogy miképpen történik ez.

Miután ugyanis az Isten éltető Igéje testet vett fel, a saját isteni életének gazdagságába helyezte vissza az embert, és azzal, hogy ilyen, szóval ki nem fejezhető szoros egységbe lépett a testtel, azt éltetővé is tette, olyanná, mint amilyen maga az Ige is a természete szerint.

Krisztus teste élteti tehát azokat, akik a vele azonos természet részesei: mert elűzi a halált, amikor megjelent a halálra szánt emberek között, megszünteti a romlást, önmagában hordozva azt az erőt, amely tökéletesen eltöröl minden romlandóságot.

VÁLASZOS ÉNEK

Jn 10, 14. 15. 10

Én vagyok a jó Pásztor, ismerem enyéimet, * Életemet adom juhaimért, alleluja.

Én azért jöttem, hogy életük legyen, és bőségben legyen. * Életemet adom juhaimért, alleluja.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Istenünk, te a keresztkút vizével új életet öntesz híveid lelkébe, amikor újjászületnek Krisztusban. Őrizz minket, hogy a hitellenes kísértéseket legyőzve hűségesek maradjunk áldott kegyelmedhez. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2023 J. Vidéky