## 2024. november 20.

## Szerda, évközi idő, 33. hét
1. zsoltáros hét

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek.
Miképpen kezdetben, most és mindörökké. Ámen. Alleluja.

HIMNUSZ

I. Amikor az imaórát éjszaka vagy kora hajnalban mondják:

Világteremtő jó Urunk,

nézz ránk, vezérlő támaszunk!

Akiknek alvás enyhet ad,

bűnben tespedni sose hagyd.

Esdeklünk hozzád, Krisztusunk,

bocsáss meg, hogyha elbukunk:

virrasztva éjjel felkelünk,

hogy magasztaljon énekünk.

Feléd tárjuk szívünk, kezünk,

amint parancsot minekünk

a prófétai szó adott

és Pál példája ránk hagyott.

Te minden bűnünket tudod:

minden titkát kitárva most

a szív zokogva, esdve kér

és könyörög bocsánatért.

Dicső Királyunk, Krisztusunk,

Atyáddal együtt áld szavunk,

s vigasztaló Szentlelkedet

örökké áldjuk teveled! Ámen.

II. Amikor az imaórát a nap nem reggeli órájában végzik:

Minden tudásnak Istene,

ujjongva hódolunk neked,

ki látod lelkünk rejtekét,

s kegyelmeddel táplálod is.

Te, legjobb Pásztor, védd a jót,

míg jársz az elveszett után,

s minket kövér mezőiden

végy jó bárányaid közé.

Kemény Bíránk haragja majd

ne juttasson rosszak közé,

ítéletedkor hadd legyünk

örök meződre szánt juhok!

Neked, Megváltónk, tisztelet,

erő, dicsőség, győzelem;

a mindenség Királya vagy,

túl századok minden során! Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Szeretlek, Uram, én erősségem! †
18 (17). zsoltár, 1-30
Hálaadás a szabadulásért és a győzelemért
Abban az órában heves földrengés támadt (Jel 11, 13).
I.

Szeretlek, Uram, én erősségem! *

† Uram, erősítőm, menedékem, szabadítóm!

Istenem, segítőm, akiben remélek, *

oltalmazóm, hatalmas szabadítóm és pártfogóm!

Segítségül hívlak, áldott Istenem, *

s akkor ellenségeimtől megszabadulok.

Rám zúdultak a halál hullámai, *

pusztító áradat rettent engem.

Rám tekeredtek az alvilág kötelékei, *

hurkot vetett nyakamra a halál.

Nyomorúságomban az Urat szólítottam, *

Istenemhez kiáltottam.

Templomában szavamat meghallotta, *

s kiáltásom színe elé, füléig hatolt.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Szeretlek, Uram, én erősségem!
2. ant. Megszabadított az Úr, mert kedvét leli bennem.
II.

Megindult és megrendült a föld, †

a hegyek alapja rengett, és megingott, *

mert Isten haragra gyúlt.

Orrából füst lövellt, †

szájából emésztő tűz; *

perzselő parázs izzott benne.

Lehajlította az eget, és leszállt, *

lába sötét felhőre lépett.

Kerubra hágott, úgy röpült, *

szelek szárnyán siklott tova.

Homályba burkolózott; †

mint valami sátor, úgy takarta őt *

sötétlő víz, égi felhő.

Arcának fényétől a felhők szétfutottak, *

jégeső zuhogott és tüzes villám.

Mennydörgött az égből az Úr, †

megzengette hangját a Fölséges, *

jégeső zuhogott és tüzes villám.

Nyilait hullatta, és szétszórta őket, *

villámait szórta, és rájuk ijesztett.

Előtűntek a vizek medrei, *

feltárultak a földkerekség alapjai

az Úr feddő szavától, *

tomboló haragja viharától.

Lenyúlt a magasból, s megragadott engem, *

az áradó vizekből magához emelt.

Kiragadott szörnyű ellenségeim közül, †

azok közül, akik gyűlölnek, *

és erősebbek, mint én vagyok.

Sanyarúságom idején rám törtek, *

az Úr azonban oltalmamra kelt,

kivezetett biztonságos helyre, *

megszabadított, mert kedvét leli bennem.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Megszabadított az Úr, mert kedvét leli bennem.
3. ant. Mécsvilágot gyújtasz nekem, és a sötétet földeríted, Istenem.
III.

Megjutalmazott az Úr igaz voltom szerint, *

és megfizetett tiszta kezemért,

amiért az Úr ösvényein jártam, *

és gonoszul nem hagytam el Istenemet,

mert szemem előtt áll minden törvénye, *

és parancsait el nem vetettem.

Szeplőtelen voltam előtte, *

és a gonosztól őrizkedtem.

Megjutalmazott az Úr igaz voltom szerint, *

mivel kezem tiszta maradt szeme előtt.

A szenthez szent vagy, *

a jóhoz jóságos,

a tisztához tiszta, *

ám a ravasznak túljársz az eszén.

Megszabadítod a megtiport népet, *

de a nagyralátó kevélyt megalázod.

Mécsvilágot gyújtasz nekem, Uram, *

fénysugarat adsz nekem, Istenem, a sötétségben.

Ha velem vagy, rárontok az ellenség hadára, *

Istenemmel együtt fölhágok a várfalakra is.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Mécsvilágot gyújtasz nekem, és a sötétet földeríted, Istenem.

Mindenki csodálkozott a fönséges szavakon,

Amelyek ajkáról fakadtak.

ELSŐ OLVASMÁNY

Zakariás próféta könyvéből

10, 3 – 11, 3

Izrael megszabadul, és visszatér

Ezt mondja az Úr: „A pásztorok ellen fellángolt haragom, a vezérbakot megbüntetem. Bizony, meglátogatja a Seregek Ura a nyáját, Júda házát, s megteszi dicsőségének paripájává az ütközetben. Tőle származik a bástya, tőle a sátorkaró, tőle az íj a csatához, tőle származik minden fővezér. Olyanok együtt, mint a hősök, akik az utcák sarát tiporják a harcban. Harcolni fognak, mert velük lesz az Úr, s a lóháton érkezők szégyent vallanak. Júda házát erőssé teszem, József házát diadalmassá. Megújítom őket, mert megkönyörültem rajtuk, olyanok lesznek, mintha el sem vetettem volna őket (mert én vagyok az Úr, az ő Istenük, és meghallgatom őket).

Efraim olyan lesz, mint egy hős. Szívük örül, mintha bort ittak volna; fiaik is látják majd, és ujjonganak, szívük örül az Úrban.

Összegyűjtöm őket sípszóval, mert megváltottam őket: olyanok lesznek, mint régen voltak. Szétszórtam őket a népek közé, de a távolban megemlékeznek rólam; fiakat nevelnek, akik majd visszatérnek.

Visszahozom őket Egyiptom földjéről, összegyűjtöm őket Asszíriából, elvezérlem őket Gileád és a Libanon földjére. De ez még nem lesz elég. Átkelnek Egyiptom tengerén, és ő szétválasztja a tenger hullámait, s a Nílus minden mélysége kiszárad. Asszíriának megtörik a gőgje, és elragadják Egyiptomtól jogarát. Az Úr lesz az erejük, dicsőséget szereznek nevében – mondja az Úr.”

Nyisd ki kapuid, Libanon, cédrusaid hadd eméssze meg a tűz! Jajgass, cédrus, mert ledőlt a cédrus: elestek a hatalmasok. Jajgassatok, Básán tölgyei, mert kivágták a járhatatlan erdőt. Pásztorok jajgatása hallik: mert kiszáradtak a dús legelők. Hallga! Bömbölnek az oroszlánkölykök, mert elpusztult a Jordán dicsősége!

VÁLASZOS ÉNEK

Zak 10, 6bd. 7d; Iz 28, 5

Megújítom őket, mert megkönyörültem rajtuk, én, az Úr, az ő Istenük. * Szívük örül majd az Úrban.

Azon a napon a Seregek Ura lesz dicsőséges koronája és ragyogó koszorúja népe maradékának. * Szívük örül majd az Úrban.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Szent Ágoston püspök beszédeiből

(Sermo 21, 1-4: CCL 41, 276-278)

Az igaz örvend az Úrban

Ezt mondja az Úr: Az igaz örvend az Úrban, és őbenne bízik, őbenne dicsekszik minden igaz szívű. Ezt énekeltük tényleg a szavunkkal és a szívünkkel. Ezeket a szavakat Istenhez intézte a keresztény lelkület és nyelv is: az igaz örvend, nem ennek a világnak, hanem az Úrban örvend. Fényesség virrad az igazra, mondja a Zsoltáros máshol, s az igaz szívűre vigasság. Azt kérdezed, honnan van ez az örvendezés? Itt meghallod: Az igaz örvend az Úrban. És máshol ezt hallod: Örömed az Úrban keresd, ő majd teljesíti szíved vágyait.

Mit mondanak nekünk? Mit ajándékoznak? Mit parancsolnak? Mit adnak? Azt, hogy örvendezzünk az Úrban! Ki fog abban örvendezni, amit nem lát? Avagy talán látjuk az Urat? Erre még csak ígéretünk van. Most még a hitben élünk, amíg a testben vándorként élünk, távol járunk az Úrtól. Tehát még a hitben, és nem a látásban élünk. Mikor kerül sor erre a látásra? Akkor, amikor majd beteljesedik, amit Szent János mond: Szeretteim, most Isten gyermekei vagyunk, de még nem nyilvánvaló, hogy mik leszünk. Azt tudjuk, hogy ha megjelenik, hozzá leszünk hasonlók, mert látni fogjuk, amint van.

Tehát akkor lesz majd nagy és tökéletes ez az örvendezés, akkor lesz teljes boldogság, amikor már nem a remény táplál bennünket, hanem a tiszta látás éltet. De már most is, mielőtt ez a látás elérkeznék hozzánk, vagy még mielőtt mi magunk eljutnánk erre a látásra, már most is örvendezzünk az Úrban! Nem kis örvendezést kelt az a remény, amelyet végül is a látás vált fel.

Most tehát a reményben gyakoroljuk a szeretetet. Ezért az igaz örvend az Úrban. Majd így folytatja, mivel még nem látja: és őbenne bízik.

Lélekben azt az örömet már talán meg is kezdtük, mert egyrészt, akit szeretünk, ahhoz már közeledünk, másrészt pedig, amit majd ott boldogan fogunk enni és inni, azt már egy kissé most is ízlelgetjük és kóstolgatjuk.

Ezért tehát örvendezzünk az Úrban, ha az Úr távol is van tőlünk? De nincs is távol! A te cselekedeteid miatt van az, hogy távol van tőled az Úr. Szeresd őt, és majd közeledik hozzád, szeresd őt, és majd benned lakozik. Az Úr közel van, ne aggódjatok semmi miatt! Akarod tudni, hogy mennyire veled együtt van, ha szeretsz? Íme: Az Isten a Szeretet.

Azt fogod majd nekem mondani: „Tudod-e, mi a szeretet?” A szeretet az a valóság, amivel szeretünk. Mit szeretünk? A kimondhatatlan jót, az ajándékozó jót, minden jónak jóságos Teremtőjét szeretjük. Ő ad neked minden örömet, mert tőle kaptad mindazt, aminek te örülsz. Nem a bűnről beszélek most, mert egyedül a bűnöd az, ami nem tőle származik. A bűnödet kivéve mindent, amid csak van, ő adott neked.

VÁLASZOS ÉNEK

Mielőtt látnád, amit nem láthatsz, hidd, amit még nem látsz. * Járj a hit útján, hogy eljuss a színelátásra.

A színelátás nem boldogítja a mennyben azt, akit a hit nem vigasztalt földi életében. * Járj a hit útján, hogy eljuss a színelátásra.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Urunk, Istenünk, add, hogy örvendezve mindig neked éljünk, mert soha meg nem fogyatkozó és teljes öröm az, ha szüntelenül szolgálhatunk neked, minden javak szerzőjének. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

Hozzátesszük, legalábbis közös zsolozsmázáskor a felhívást:

Mondjunk áldást az Úrnak!

Istennek legyen hála!

Amikor vasárnap vagy főünnep előtt hosszabb vigíliás ünneplést tartanak, a Téged, Isten, dicsérünk himnusz előtt kerülnek sorra a kantikumok és az evangélium, amint azt a Függelék jelzi.

Ha az Olvasmányos imaórát közvetlenül egy másik imaóra előtt mondják, akkor vehető az utóbbinak a himnusza; az Olvasmányos imaóra végén pedig elmarad a Könyörgés és a Felhívás, az ezt követő imaóra elején pedig a bevezető vers és a Dicsőség az Atyának.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2023 J. Vidéky