ÉVKÖZI IDŐ

27. HÉT

OLVASMÁNYOS IMAÓRA

VASÁRNAP

Kezdődik Szent Pál apostolnak Timóteushoz írt első levele

1, 1-20

Timóteus küldetése. Pál, az evangélium hirdetője

Pál, üdvözítő Istenünknek és reménységünknek, Krisztus Jézusnak rendeletéből Krisztus Jézus apostola Timóteusnak, a hitben igaz fiának. Kegyelem, irgalom és békesség Istentől, az Atyától és Urunktól, Krisztus Jézustól.

Amikor elindultam Macedóniába, arra kértelek, maradj Efezusban, és figyelmeztess bizonyos embereket, hogy ne tanítsanak téves dolgokat, ne vesződjenek mesékkel és vég nélküli családfákkal, amelyek csak vitatkozásra adnak alkalmat, de a hiten alapuló üdvrendet nem szolgálják. A tanításnak a célja a tiszta szívből, jó lelkiismeretből és őszinte hitből fakadó szeretet. Ettől némelyek eltértek, és üres fecsegésre adták magukat. A törvény tanítói szeretnének lenni, de nem értik, amit mondanak, és amit olyan csökönyösen állítanak.

Mi tudjuk, hogy a törvény jó, ha valaki helyesen alkalmazza; de tudatában kell lennünk, hogy a törvényt nem az igaz emberért hozták, hanem a gonoszokért, a lázadókért, az istentelenekért, a bűnösökért, a vallástalanokért, a közönséges lelkűekért, az apa- és anyagyilkosokért, a vérengzőkért, a tisztátalanokért, a fajtalanokért, a rabszolgakereskedőkért, a hazugokért, a hamisan esküvőkért, és mindazért, ami még ellenkezik az igaz tanítással, a boldog Isten dicsőségéről szóló evangéliummal, amelynek hirdetésére megbízást kaptam.

Hálát adok Urunknak, Jézus Krisztusnak, aki erőt adott nekem, megbízhatónak tartott, és meghívott a szolgálatára, engem, aki azelőtt káromoltam s üldöztem, és erőszakos ember voltam. De megkönyörült rajtam, mivel hitetlenségemben tudatlanul cselekedtem. Sőt valósággal elárasztott az Úr kegyelme a Krisztus Jézusban való hittel és az iránta való szeretettel.

Igaz beszéd ez, és teljes hitelt érdemel: Krisztus Jézus azért jött a világba, hogy üdvözítse a bűnösöket, s közöttük én vagyok az első. De éppen azért nyertem irgalmat, hogy Jézus Krisztus először is rajtam mutassa meg végtelen türelmét, példaképül azoknak, akik a jövőben hisznek majd benne, és így eljutnak az örök életre. Az örökkévalóság királyának, a halhatatlan és láthatatlan, egyedülvaló Istennek tisztelet és dicsőség mindörökkön-örökké! Ámen.

Lelkedre kötöm, Timóteus fiam, hogy a rólad szóló korábbi prófétai szavak értelmében a jó harcot vívd meg bizalommal. Tarts ki a hitben, és őrizd meg tisztán a lelkiismeretedet. Ezt néhányan elvesztették, s ezért a hitben hajótörést szenvedtek. Közéjük tartoznak Himeneusz és Alexander, akiket átadtam a sátánnak, hadd tanulják meg, hogy ne káromkodjanak.

VÁLASZOS ÉNEK

1 Tim 1, 14. 15; Róm 3, 23

Valósággal elárasztott az Úr kegyelme a hittel és a szeretettel. {*} Krisztus Jézus azért jött a világba, hogy üdvözítse a bűnösöket.

Mindnyájan vétkeztek, és nélkülözik az Isten dicsőségét. {*} Krisztus Jézus azért jött a világba, hogy üdvözítse a bűnösöket.

Nagy Szent Gergely pápa „A Lelkipásztorkodás kézikönyve” című munkájából

(Lib. 2, 4: PL 77, 30-31)

A lelkipásztor tudjon megfontoltan hallgatni és okosan beszélni!

A lelkipásztor tudjon megfontoltan hallgatni és okosan beszélni; ne mondjon el olyasmit, amiről jobb lenne hallgatni, és ne hallgasson el semmit, amit hasznos lenne elmondani. Mert miként az óvatlan beszéd tévútra vezet, úgy a nem helyes hallgatás meghagyja a tévedésben azokat, akiket fel lehetett volna világosítani. Bizony megtörténik, hogy a meggondolatlan lelkipásztorok félnek elveszíteni a rájuk bízottak kegyét, ezért azután visszariadnak az őszinte beszédtől. Az Igazság azt mondja az ilyenekről, hogy ezek nem a pásztorok törődésével őrzik a nyájat, hanem csak béresek módjára szolgálnak; mert ha jön a farkas, elfutnak, azaz gyáván hallgatásba burkolóznak.

Az Úr ezért feddi őket a próféta szavával: Néma kutyák mind, nem tudnak ugatni (Iz 56, 10). Máskor pedig így panaszkodik: Nem álltatok ellen, nem építettetek falat Izrael háza számára, hogy erősen tartsátok magatokat a harcban az Úr napján (Ez 13, 5). Ellenállni tehát annyit jelent, mint a nyáj védelmében nyíltan szót emelni a világ hatalmasai előtt. Az Úr napján a harcban erősen tartani magunkat annyi, mint az igaz ügy szeretetéből szembeszállni a gonosz elnyomókkal.

A pásztor esetében a szükséges szót félelemből ki nem mondani mi más, mint csendben megfutamodni? Aki pedig a nyájáért helytáll, mintegy védőfalat húz az ellenség elé a választott nép háza védelmében. Ezért mondja Isten egy másik alkalommal a bűnös népnek: Amit prófétáid jövendöltek neked, az csalárdság volt, és balgaság. Sohasem tárták fel vétkedet, és így nem buzdítottak téged bűnbánatra (Siralm 2, 14). Tudnunk kell, hogy a Szentírás néha a nép tanítóit nevezi prófétáknak: ezeknek ugyanis az a dolguk, hogy hirdessék a jelen világ mulandóságát, és közöljék a jövendőt. Isten szava tehát azzal vádolja őket, hogy csalárdságokat jövendöltek, mert nem merték a vétkeket ostorozni, sőt biztonságról fecsegve hazug módon hízelegtek a bűnösöknek. A vétkesek gonoszságát világért sem tárták fel, mert attól féltek, hogy támadás éri őket miatta.

A lelkek zárainak kulcsa a korholó beszéd; a vádoló szó feltárja a bűnöket, néha olyan bűnöket is, amelyeknek már az elkövetőjük sincs tudatában. Ezért írja Pál apostol: Képes legyen józan tanítással buzdítani, de képes legyen az ellentmondókat meg is cáfolni (Tit 1, 9). Malakiás szavai is ide illenek: A pap ajkának kell a tudást őriznie, és az ő szájából várják a tanítást, mert a Seregek Urának követe (Mal 2, 7). Izajás által pedig így figyelmeztet az Úr: Kiálts, ne kíméld magad, emeld föl hangodat, mint a harsona! (Iz 58, 1)

A hírnök tisztét vállalja ugyanis mindaz, aki a papságot vállalja. A bíró félelmetes érkezése előtt neki kell tehát mindenfelé járnia, és folyton kiáltania. Az igehirdetésben járatlan pap olyan, mint a néma hírnök. De akkor hogyan tud majd kiáltani? Itt a magyarázata annak, hogy a lelkek első pásztoraira a Szentlélek nyelvek alakjában szállt le, betöltötte őket, és mindjárt ékesszólókká is tette.

VÁLASZOS ÉNEK

Zsolt 50, 15. 16-17

A vétkeseknek megmutatom utadat, és a bűnösök hozzád térnek. {*} Igazságosságodat ujjongva hirdeti nyelvem.

Nyisd meg, Uram, ajkamat, hogy dicséretedet hirdesse szavam! {*} Igazságosságodat ujjongva hirdeti nyelvem.

HÉTFŐ

Szent Pál apostolnak Timóteushoz írt első leveléből

2, 1-15

Buzdítás az imádságra

Szeretett Fiam! Mindenekelőtt arra kérlek, végezzetek imát, könyörgést, esedezést és hálaadást minden emberért, a királyokért és az összes elöljáróért, hogy békés, nyugodt életet élhessünk, szentségben és tisztességben.

Ez jó és kedves üdvözítő Istenünk szemében, aki azt akarja, hogy minden ember üdvözüljön, és eljusson az igazság ismeretére. Hiszen egy az Isten, s egy a közvetítő Isten és ember között: az ember Krisztus Jézus, aki váltságul adta magát mindenkiért, és tanúságot tett a meghatározott időben. Ezért kaptam a küldetést, hogy hírnök és apostol legyek – igazat mondok, nem hazudom_–, a pogányok tanítója hitre és igazságra.

Azt kívánom hát, hogy a férfiak mindenütt tiszta lélekkel emeljék imára kezüket, ne haragos és viszálykodó érzülettel.

Kívánom azt is, hogy az asszonyok tisztességes ruhát viseljenek, szemérmesen, és szerényen ékesítsék magukat: ne bodorított hajjal, arannyal, gyöngyökkel és drága ruhával, hanem mint istenfélő asszonyokhoz illik, jótettekkel. Az asszony csöndben, engedelmes lélekkel hallgassa a tanítást. Nem engedem, hogy az asszony tanítson, sem azt, hogy a férfin uralkodjék, hanem maradjon csöndben.

A teremtésben is Ádám volt az első, Éva utána következett; Ádámot nem vezették félre, de az asszony hagyta, hogy félrevezessék, s bűnbe esett. Azáltal üdvözül, hogy vállalja az anyaságot, kitart a hitben, a szeretetben, a szegénységben és a tisztességben.

VÁLASZOS ÉNEK

1 Tim 2, 5-6; Zsid 2, 17

Egy az Isten, s egy a közvetítő Isten és ember között: az ember Krisztus Jézus, {*} Aki váltságul adta magát mindenkiért.

Ezért minden tekintetben hasonlóvá kellett válnia testvéreihez, hogy irgalmas legyen. {*} Aki váltságul adta magát mindenkiért.

Szent Ambrus püspöknek „Káin és Ábel” című értekezéséből

(Lib. 1, 9, 34. 38-39: CSEL 32, 369. 371-372)

Elsősorban az egész Egyházért kell imádkozni

Ajánld föl Istennek a dicséret áldozatát, és amit fogadtál a Magasságbelinek, teljesítsd! (Zsolt 49, 14) Istent dicsőíteni annyi, mint hálaadást ígérni és teljesíteni. A szamaritánust is azért tartjuk nagyobbra a többieknél, mert miután az Úr parancsára kilenc társával együtt megtisztult a leprától, egyedül ő tért vissza Krisztushoz, és Istent magasztalva hálát adott. Róla mondta Jézus: Nem akadt más, csak ez az idegen, aki visszajött volna, hogy dicsőítse az Istent? Aztán hozzá fordult: állj föl, és menj! A hited meggyógyított (Lk 17, 18-19).

Továbbá az Úr Jézus isteni tekintéllyel egyrészt arra tanított téged, hogy az Atya jó, és ő tud jót adni, hogy mindazt, ami jó, azt tőle, a Jótól kérd; másrészt sürgetően és gyakran buzdított is az imádságra, de nem úgy, hogy unalmassá váljék, hanem hogy állhatatos és gyakori legyen. A hosszan tartó imádság ugyanis többnyire tartalmatlanná válik, ha viszont ritkán imádkozunk, akkor hanyagságból lassanként teljesen elmarad.

Ezután arra figyelmeztet, hogy ha bocsánatért könyörögsz, előbb bocsáss meg te is szívből másoknak, hogy könyörgésedet tetteddel összhangban terjeszd Isten elé. Az Apostol is azt tanítja, hogy ne haragos és viszálykodó lelkülettel imádkozzál, nehogy ez megzavarja vagy meghamisítsa imádságodat. Amikor az Üdvözítő azt mondja, hogy menj be a szobádba (Mt 6, 6), egyúttal arra is tanít, hogy mindenütt kell imádkozni.

De ezt ne úgy értsd, hogy a testedet zárd be falakkal körülhatárolt szobába, hanem hogy a gondolataidat zárd a benned lévő kamrába, amelyben belső világod van. Imádságodnak ez a kamrája mindenütt veled van, benne mindenütt egyedül vagy, és ott rajtad kívül csak Isten figyel reád.

Továbbá azt tanulod, hogy különösen imádkozni kell a népért is, azaz az egész testért, Anyaszentegyházad minden tagjáért, amelyben a kölcsönös szeretet az ismertető jel. Ha ugyanis magadért könyörögsz, csupán önmagadért imádkozol. Ha az egyes emberek csak önmagukért imádkoznak, akkor a bűnös kevesebb kegyelmet nyer, mint a közbenjáró. Amikor pedig az egyes emberek mindenkiért imádkoznak, akkor mindnyájan könyörögnek minden egyes emberért is.

Összefoglalva tehát, ha csak magadért imádkozol, amint már mondtuk, egyedül önmagadért fogsz imádkozni. Ha viszont mindenkiért könyörögsz, akkor majd érted is mindnyájan imádkoznak, mert a mindenkibe te is beletartozol. Ennek az a nagy lelki haszna, hogy az egyes emberek imái kölcsönösen növelik a közbenjárást az egész nép minden tagja számára. Ebben egyáltalán nincs semmi elbizakodottság, hanem inkább nagyobb lesz az alázat, és ez bőségesebb gyümölcsöt is hoz.

VÁLASZOS ÉNEK

Zsolt 60, 2-3. 6

Hallgasd meg, Istenem, esdeklésemet, figyelj imádságomra; {*} A föld széléről kiáltok hozzád!

Mert te, Istenem, meghallgatod imádságomat, és a neved tisztelőinek szánt örökséget megadod nekem. {*} A föld széléről kiáltok hozzád!

KEDD

Szent Pál apostolnak Timóteushoz írt első leveléből

3, 1-16

Szolgálatok az Egyházban

Szeretett Fiam! Igaz beszéd ez: aki püspökségre törekszik, magasztos dolgot kíván. A püspöknek azonban feddhetetlennek, egyszer nősültnek, józannak, megfontoltnak, mértéktartónak, vendégszeretőnek és a tanításra rátermettnek kell lennie. Ne legyen iszákos vagy erőszakoskodó, hanem megértő, békeszerető, s nem kapzsi. Saját családjának legyen jó gondviselője, aki gyermekeit fegyelemre és teljes tisztességre neveli. Aki ugyanis saját házát nem tudja rendben tartani, hogyan tudná gondját viselni Isten egyházának? Újonnan megtért se legyen, nehogy felfuvalkodjék, és a sátán sorsára jusson. Legyen jó híre a kívülállók körében is, nehogy megszólják, és a sátán csapdájába essék.

A diakónusok hasonlóképpen legyenek tisztességesek, ne kétszínűek, borisszák vagy piszkos haszonra lesők. A hit titkát őrizzék tiszta lelkiismerettel. Ki kell előbb próbálni őket, s csak akkor szolgáljanak, ha kifogástalanok. Az asszonyok szintén legyenek tisztességesek, ne legyenek rágalmazók, hanem mértéktartók és mindenben megbízhatók. A diakónus legyen egyszer nősült, s gyermekeinek és otthonának jó gondviselője. Aki ugyanis jól végzi szolgálatát, nagy megbecsülésre tesz szert, és bizalmat szerez magának a Krisztus Jézusra alapozott hitben.

Mindezt azért írom neked, jóllehet remélem, hogy hamarosan eljutok hozzád, hogy ha késném is, tudd, hogyan kell viselkedned Isten házában, amely az élő Isten egyháza, az igazság oszlopa és biztos alapja.

Kétségtelenül nagy dolog az istenfélő élet titka: nyilvánvaló lett a testben, igazolást nyert a Lélek által. Megjelent az angyaloknak, hirdették a nemzetek között. Világszerte hittek benne, és fölment a dicsőségbe.

VÁLASZOS ÉNEK

Vö. ApCsel 20, 28; 1 Kor 4, 2

Vigyázzatok az egész nyájra. Azért rendelt benneteket a Szentlélek az élére elöljáróul, {*} Hogy igazgassátok Isten egyházát, amelyet Isten Krisztus vére árán szerzett meg magának.

A gondnokoktól egyet követelnek meg: hogy hűségesnek bizonyuljanak. {*} Hogy igazgassátok Isten egyházát, amelyet Isten Krisztus vére árán szerzett meg magának.

Kezdődik Antiochiai Szent Ignác püspök és vértanúnak a trallesziakhoz írt levele

(Inscriptio; nn. 1, 1 – 3, 2; 4, 1-2; 6, 1; 7, 1 – 8, 1: Funk 1, 203-209)

Mint szeretett gyermekeimet, figyelmeztetni akarlak benneteket

Ignác, más néven Teoforusz, apostoli mivoltomban sokszoros köszöntésemet küldöm mindnyájatoknak, és teljes üdvösséget kívánok az ázsiai tralleszi egyháznak, amely méltó Istenünkhöz, és amelyet Jézus Krisztus Atyja szeret, megszentelt, kiválasztott, és amely békét élvez Jézus Krisztus teste, vére és kínszenvedése által a benne való feltámadás reményében.

Úgy értesültem rólatok, hogy állhatatosan feddhetetlen lelkűek vagytok, és a megpróbáltatásokban nem rendültök meg, nemcsak a külső látszat szerint, hanem a lelketek mélyén is. Így mondta el nekem a ti püspökötök, Polybiusz, aki Istennek és Jézus Krisztusnak akaratából ott volt Szmirnában, és engem, a Jézus Krisztusért bilincsbe vert rabot úgy köszöntött, hogy abból a ti egész közösségteket megismertem. Miután értesültem tőle Isten előtt kedves jóakaratotokról, hálát adtam Istennek, akinek – mint megtudtam – követői vagytok.

Mivel úgy engedelmeskedtek püspökötöknek, mint Jézus Krisztusnak, azért úgy gondolom, hogy már nem is pusztán emberi módon éltek, hanem Jézus Krisztust követitek, aki meghalt értetek, hogy megszabaduljatok az örök haláltól, mert hisztek az ő halálában. Tehát feltétlenül fontos az, amint azt ti meg is teszitek, hogy püspökötök nélkül semmit se cselekedjetek. De engedelmeskedjetek a püspök papjainak is, mint Jézus Krisztus apostolainak; ő a mi reményünk, bárcsak mindig vele élnénk.

Szükséges még az is, hogy a diakónusok, mint Jézus Krisztus misztériumainak szolgái, mindenki előtt mindenben megbecsülésben részesüljenek. Ők ugyanis nemcsak az étel és ital osztogatói, hanem Isten Egyházának szolgái is. Ezért úgy kell óvakodniuk minden bűntől, mint a tűztől.

Tisztelje is mindenki a diakónusokat, mint Jézus Krisztust, tisztelje a püspököt, mint az Atya képmását, a presbitereket pedig, mint Isten nagytanácsát és az apostolok karát. Nélkülük nem létezik Egyház. Meg vagyok győződve arról, hogy ti is így tartjátok. A ti szeretetetek mintaképét, püspökötöket szívembe zártam, mert már megjelenése is tanít, szerénysége pedig parancsol.

Nagy az én hivatásom Istenben, de mérséklem magam, hogy dicsekvésem következtében el ne bukjam. Most még inkább kell ettől félnem, és nem szabad azokra hallgatnom, akik magasztalnak. Hiszen akik dicsérnek, azok valójában ostoroznak engem. Szeretnék ugyanis szenvedni, csak nem tudom, méltó vagyok-e rá. A szenvedés utáni vágyakozásom, noha sokak előtt nem tűnik fel, engem mégis hevesen kínoz. Szelíd alázatra van tehát szükségem, hiszen ez töri meg e világ fejedelmét.

Ezért kérlek titeket – nem is én, hanem Jézus Krisztus szeretete kér_–, hogy csak keresztény táplálékot fogadjatok el, tartózkodjatok minden más fajtától, ami eretnek tanítás.

Akkor éltek így, ha fel nem fuvalkodtok és el nem szakadtok Istentől, Jézus Krisztustól és a püspöktől meg az apostolok parancsaitól. Aki az oltár mellett van, az tiszta; aki viszont az oltártól távol van, az nem tiszta. Ez annyit jelent, hogy aki a püspök, a presbitériuma és a diakónusok nélkül tesz bármit is, annak nem tiszta a lelkiismerete.

Nem azért írom nektek ezeket, mintha ilyesfélét tudnék rólatok, hanem mint szeretett gyermekeimet akarlak benneteket ezekre előre figyelmeztetni.

VÁLASZOS ÉNEK

Ef 4, 3-6; 1 Kor 3, 11

Törekedjetek rá, hogy a béke kötelékével fenntartsátok a lelki egységet! Egy a Test, és egy a Lélek, mint ahogy hivatástok is egy reményre szól. {*} Egy az Úr, egy a hit, egy a keresztség.

A lerakott alapon kívül, amely Jézus Krisztus, mást senki sem rakhat. {*} Egy az Úr, egy a hit, egy a keresztség.

SZERDA

Szent Pál apostolnak Timóteushoz írt első leveléből

4, 1 – 5, 2

A tévtanítók és az idősebbek iránti magatartás

Szeretett Fiam! A Lélek világosan állítja, hogy a végső időkben némelyek elpártolnak a hittől, megtévesztő szellemekre és sátáni tanításra hallgatnak. Ezek képmutató hazudozók, akiknek meg van a lelkiismeretük bélyegezve. Tiltják a házasságkötést és bizonyos ételek fogyasztását, jóllehet ezeket azért teremtette az Isten, hogy a hívő és igazságot ismerő ember hálaadással fogyassza. Hiszen Istennek minden teremtménye jó, és semmi sem megvetendő, amit hálaadással veszünk magunkhoz, mert az Isten tanítása és az imádság megszenteli. Ha ezt tanítod a testvéreknek, jó szolgája leszel Krisztus Jézusnak, hiszen annak a hitnek és igaz tanításnak szavaival táplálkozol, amelynek követője lettél.

Utasítsd el a képtelen, ostoba meséket, inkább gyakorold magad az istenfélelemben. A test gyötrésének ugyanis kevés a haszna, de az istenfélő élet mindenre jó, mert a jelen és a jövendő élet ígérete kapcsolódik hozzá. Ez igaz beszéd, teljesen rá lehet hagyatkozni. Hiszen azért fáradunk és küzdünk, mert bízunk az élő Istenben, aki minden embernek üdvözítője, kivált a hívőnek. Ezt tanítsd és hirdesd.

Senki ne becsüljön le ifjú korod miatt, de légy is a hívek példaképe beszédben, viselkedésben, szeretetben, hitben és tisztaságban. Amíg odajutok, legyen gondod a felolvasásra, a buzdításra és a tanításra. Ne hanyagold el magadban a kegyelmet, amelyet a prófétai szó alapján a papságra felavató kézföltétellel nyertél. Ezeket gyakorold, ezekben tarts ki, hogy előhaladásodat mindenki lássa. Ügyelj magadra és a tanításra. Légy állhatatos benne. Ha megteszed, magadat is, hallgatóidat is üdvösségre segíted.

Idős férfit ne korholj, csak figyelmeztesd, mint apádat, az ifjakat, mint öcsédet, az idős nőt, mint anyádat, a fiatalt, mint húgodat, egészen tiszta érzülettel.

VÁLASZOS ÉNEK

1 Tim 4, 8. 10; 2 Kor 4, 9

Az istenfélő élet mindenre jó, mert az élet ígérete kapcsolódik hozzá; fáradunk és küzdünk, {*} Mert bízunk az élő Istenben.

Üldözést szenvedünk, de elhagyatottak nem vagyunk, földre terítenek bennünket, de el nem pusztulunk. {*} Mert bízunk az élő Istenben.

Antiochiai Szent Ignác püspök és vértanúnak a trallesziekhez írt leveléből

(Nn. 8, 1 – 9, 2; 11, 1 – 13, 3: Funk 1, 209-211)

Újuljatok meg hitben, amely az Úr teste, és szeretetben, amely az Úr vére!

Legyetek szelídek, és újuljatok meg hitben; a hit az Úr teste; újuljatok meg szeretetben, amely Jézus Krisztus vére. Ne legyen semmi bajotok egymással. Ne szolgáltassatok a pogányoknak ürügyet arra, hogy néhány esztelen miatt az Istenben élő közösséget káromolják. Mert jaj annak, aki miatt gyalázva káromolják nevemet egyesek! (Vö. Iz 52, 5)

Fogjátok be hát fületeket, ha valaki úgy akar benneteket oktatni, hogy mellőzi Jézus Krisztust, aki Dávid nemzetségéből származott, Máriától született, valóban megszületett, evett, ivott, valóban kínzatást szenvedett Poncius Pilátus alatt; igazán keresztre feszítették, és meghalt; látták ezt az égiek és a földiek meg az alvilág, ő igazán fel is támadt a halálból, feltámasztotta őt Atyja, mint ahogy az ő hasonlatosságára az Atya támaszt majd fel minket is Jézus Krisztusban, akik hiszünk őbenne; aki nélkül nincs igaz életünk.

Óvakodjatok tehát a vadhajtásoktól, amelyeken halált hozó gyümölcs terem; aki megízleli, tüstént meghal. Ezeket nem az Atya ültette. Mert ha az Atya ültetvénye volnának, meglátszanának rajtuk a kereszt ágai, és a gyümölcsük romolhatatlan volna. Kínszenvedésében Krisztus ezzel a kereszttel hív benneteket, akik az ő tagjai vagytok. Nem születhet külön a fej, külön a tagok; megígérte ugyanis az egységet Isten, aki maga az egység.

Üdvözöllek benneteket Szmirnából Isten azon egyházaival együtt, amelyek mellettem állnak. Ezek minden testi-lelki jókkal elláttak engem. Bilincseim – amelyeket Jézus Krisztusért hordok esdekelve, hogy elérjem Istent – arra kérlek titeket: maradjatok meg egyetértésben és kölcsönös imádságban. Úgy illik ugyanis mindnyájatokhoz, és különösen a presbiterekhez, hogy az Atya, Jézus Krisztus és az apostolok tiszteletére püspökötöknek örömet szerezzetek.

Óhajtom, hogy szeretettel hallgassatok rám, nehogy ez a levelem vádirat legyen ellenetek. Imádkozzatok értem is, aki Isten irgalmából a ti szeretetetekre szorulok, hogy méltó legyek elérni a rám váró sorsot, és ne legyek elvetésre méltó.

Köszönt titeket a szmirnaiak és efezusiak szeretetközössége. Minden imádságtokban gondoljatok a szíriai egyházra, amelynek nem vagyok méltó a nevét viselni, hiszen az utolsó vagyok közülük. Köszöntlek benneteket Jézus Krisztusban. Engedelmeskedjetek a püspöknek, mint Isten parancsának; éppúgy a presbitereknek is. Osztatlan szívvel szeressétek egymást.

Értetek áldozom fel magamat, nemcsak most, hanem majd, amikor Istent is elnyerem. Még mindig veszélyben vagyok, de hűséges az Atya Jézus Krisztusban, hogy megtegye az én kérésemet és a tiéteket is. Az a vágyam, hogy benne makulátlannak bizonyuljatok.

VÁLASZOS ÉNEK

2 Tessz 2, 14-15; Sir 15, 13

Evangéliumunk által Isten meghívott benneteket, hogy részetek legyen Urunk, Jézus Krisztus dicsőségében. {*} Legyetek hát állhatatosak, és ragaszkodjatok a hagyományokhoz, amelyeket kaptatok!

Az Úr gyűlöl mindent, ami rossz, s a rosszat azok sem szeretik, akik őt tisztelik. {*} Legyetek hát állhatatosak, és ragaszkodjatok a hagyományokhoz, amelyeket kaptatok!

CSÜTÖRTÖK

Szent Pál apostolnak Timóteushoz írt első leveléből

5, 3-25

Az özvegyek és a papok iránti magatartás

Szeretett Fiam! Tiszteld az özvegyeket, ha valóban özvegyek. Ha valamely özvegynek gyermekei vagy unokái vannak, ezek tanulják meg, hogy elsősorban saját családjuk tagjaira legyen gondjuk, és róják le hálájukat szüleik iránt, mert ez kedves az Isten előtt. Aki azonban valóban özvegy, és magára maradt, bízzék az Istenben, imádkozzék kitartóan, és könyörögjön éjjel-nappal.

Aki ugyanis feslett életet él, eleven halott. Kösd hát szívükre, hogy legyenek feddhetetlenek. Aki övéinek, főleg háza népének nem viseli gondját, az megtagadta hitét, és rosszabb a hitetlennél.

Az özvegyek sorába csak olyan kerüljön, aki legalább hatvan esztendős, és csak egyszer ment férjhez. Legyen jó a híre: hogy gyermekeket nevelt, gyakorolta a vendégszeretetet, lábukat megmosva szolgálatukra volt a szenteknek, segített a bajbajutottakon, és minden jóban buzgólkodott.

A fiatalabb özvegyeket azonban utasítsd el, mert ha – Krisztushoz hűtlenül – erőt vesz rajtuk az érzékiség, férjhez akarnak menni, így megszegik az első hűséget, és elmarasztaló ítéletet vonnak magukra. Azonkívül rászoknak arra, hogy tétlenül házról házra járjanak, s nemcsak tétlenkednek, hanem pletykálkodnak, haszontalanságokat művelnek, s olyasmit beszélnek, amire semmi szükség nincs. Azt akarom ezért, hogy a fiatalabbak menjenek csak férjhez, adjanak gyermekeknek életet, viseljék gondját családjuknak, s ne szolgáltassanak alkalmat az ellenfélnek becsmérlésre. Némelyek ugyanis már visszaszegődtek a sátánhoz. Ha valamely hívő asszonynál özvegyek laknak, viselje gondjukat, ne legyenek az Egyház terhére, hogy az a magukra hagyott özvegyeken segíthessen.

A papok, akik tisztüket jól töltik be, kétszeres megbecsülést érdemelnek, főképpen, ha az evangélium hirdetésében és a tanításban fáradoznak. Az Írás ugyanis ezt mondja: „Nyomtató ökörnek ne kösd be a száját!” Vagy: „Megérdemli a munkás a maga bérét.” Pap ellen ne adj hitelt a vádnak, csak két vagy három személy tanúságára. A vétkeseket mindenki előtt ródd meg, hogy a többi is elrettenjen. Az Istenre, Krisztus Jézusra és a választott angyalokra kérlek, tartsd meg mindezt előítélettől mentesen, és semmit ne tégy részrehajlásból. Kezedet elhamarkodva ne tedd föl senkire, s idegen bűnben ne legyen részed. Őrizd meg magadat tisztán.

Ezentúl ne csak vizet igyál, hanem gyomrod és gyakori rosszulléted miatt egy kevés bort is. Némely ember vétke nyilvánvaló már az ítélet előtt is, másoké viszont csak azután derül ki. Éppen így a jótett is nyilvánvaló, de ha még nem is, nem maradhat sokáig elrejtve.

VÁLASZOS ÉNEK

Fil 1, 27; 2, 4. 5

Éljetek Krisztus evangéliumához méltóan, egy szívvel, egy lélekkel munkálkodjatok a hitért; {*} Senki ne keresse csak a maga javát, hanem a másét is.

Ugyanazt a lelkületet ápoljátok magatokban, amely Krisztus Jézusban volt. {*} Senki ne keresse csak a maga javát, hanem a másét is.

Antiochiai Szent Ignác püspök és vértanúnak a filadelfiaiakhoz írt leveléből

(Inscriptio; nn. 1, 1 – 2, 1; 3, 2-5: Funk 1, 225-229)

A püspök egy a presbiterekkel és a diakónusokkal

Ignác, más néven Teoforusz, üdvözletét küldi Jézus Krisztus vérében, az Atyaisten és a mi Urunk, Jézus Krisztus Ázsiában levő filadelfiai egyházának, amely irgalmasságot nyert és megszilárdult az Istennel való egységben, és amely osztatlanul örvend a mi Urunk kínszenvedésében, és az ő feltámadása által bővelkedik minden kegyelemben. Állandó és biztos az én örömöm, leginkább akkor, ha egyesülve maradtok a püspökkel, presbitereivel és a diakónusokkal, akiket Krisztus törvénye rendelt, és saját akaratával megerősített állhatatosságban a Szentlélek által.

Tudom, hogy ez a püspök a közösség vezetésének szolgálatát nem magától, nem is az emberek által, nem is hiú dicsőségért, hanem az Atya és az Úr Jézus Krisztus kegyelméből nyerte el. Nagyon megcsodáltam szerénységét. Ha hallgat is, erősebb, mint mások, akik hiábavalókat mondanak. Összhangban van Isten törvényeivel, mint a lant a húrjaival. Ezért is dicsérem erényekkel ékes és tökéletesen istenfélő lelkületét, ismerve rendíthetetlen és gyengéd magatartását, amely az élő Isten szelídségét példázza.

Az igazság fényének fiai vagytok: tartsátok tehát távol magatoktól a szakadást és a tévtanokat. A juhok oda menjenek, ahol a pásztor van!

Mindazok, akik Istenéi és Jézus Krisztuséi, a püspökkel tartanak. Akik pedig bűnbánattal a szívükben visszatérnek az Egyház egységébe, azok is Istenéi lesznek, hogy Jézus Krisztus szerint éljenek. Ne essetek tévedésbe, testvéreim; akik a szakadást szítók után mennek, azok nem lesznek az Isten országának örökösei (vö. Ef 5, 5); aki idegen tanítás után jár, az nem hisz Krisztus szenvedésében.

Legyetek rajta, hogy az egy Eukarisztia éltessen benneteket. Mert egy a mi Urunk, Jézus Krisztus teste, egy a kehely az ő vérének egységére, egy az oltár, miként egy a püspök a presbitereivel és a diakónusokkal, az én szolgatársaimmal. Amit tehát tesztek, Isten akarata szerint tegyétek.

Testvéreim, egészen betölt az irántatok való szeretetem, és nagy örömmel erősítlek titeket; nem is én, hanem Jézus Krisztus, akiért megbilincseltek, s csak azért félek, mert nem vagyok még tökéletes. A ti Istenhez szálló imádságtok azonban tökéletessé tesz, hogy elérjem az Isten irgalmából nekem szánt sorsomat; az evangéliumhoz úgy menekülök, mint a test szerint jelenvaló Krisztushoz, és az apostolokhoz úgy, mint az Egyház jelenvaló presbitereihez.

VÁLASZOS ÉNEK

Ef 2, 20. 22. 21

Apostolokra és prófétákra alapozott épület vagytok, s a szegletkő maga Krisztus Jézus. {*} Ti is benne épültök egybe a Lélek közreműködésével az Isten hajlékává.

Ő tartja össze az egész épületet, belőle nő ki az Úr szent temploma. {*} Ti is benne épültök egybe a Lélek közreműködésével az Isten hajlékává.

PÉNTEK

Szent Pál apostolnak Timóteushoz írt első leveléből

6, 1-10

A rabszolgák. A tévtanítók

Szeretett Fiam! Azok, akik a rabszolgaság igájában görnyednek, adják meg gazdájuknak a teljes tiszteletet, hogy az Isten nevét és tanításunkat ne érje káromlás. Akinek pedig hívő gazdája van, ne hanyagolja el kötelességét azért, mert testvére, hanem annál szívesebben szolgáljon neki, hogy hívő, így az Isten előtt kedves, és törekszik a jóra.

Ezt tanítsd, erre buzdíts! Ha valaki mást tanít, s nem követi Urunk, Jézus Krisztus üdvös szavait és az istenes tanítást, az felfuvalkodott, és semmit sem ért. Betegesen vitázik, üres szóharcot folytat, amiből csak irigykedés, veszekedés, káromlás, rosszindulatú gyanúsítás és olyan bomlott agyú, igazság híján levő embereknek torzsalkodása származik, akik a vallásosságot jövedelmi forrásnak tekintik.

A vallásosság, ha megelégedés társul hozzá, valóban nyereség. Hiszen semmit sem hoztunk erre a világra, s nem is vihetünk el semmit. Ha van ennivalónk és ruhánk, elégedjünk meg vele. Akik meg akarnak gazdagodni, kísértésbe esnek, sok esztelen és káros kívánság kelepcéjébe, amelyek romlásba és kárhozatba döntik az embert. Minden baj gyökere ugyanis a pénz utáni sóvárgás. Így néhányan, akik törik magukat utána, már elpártoltak a hittől, és sok bajba keveredtek.

VÁLASZOS ÉNEK

Mt 6, 25; 1 Tim 6, 8

Ne aggódjatok életetek miatt, hogy mit esztek, vagy mit isztok, sem testetek miatt, hogy mibe öltöztök. {*} Nem több az élet az eledelnél s a test a ruhánál?

Ha van ennivalónk és ruhánk, elégedjünk meg vele. {*} Nem több az élet az eledelnél s a test a ruhánál?

Lerini Szent Vince áldozópap „Első emlékeztető” című művéből

(Cap. 23: PL 50, 667-668)

Dogmafejlődés a keresztény vallásban

Azt kérdezhetné valaki: Semmi se fejlődik Krisztus Egyházának tanításában? Dehogynem! Sőt, egészen jelentős a fejlődés.

Ki lenne ugyanis annyira ellensége az embereknek, és ki gyűlölné annyira Istent, hogy megakadályozni merészelné ezt a fejlődést? Csakhogy valóban fejlődése legyen ez a hitnek, és ne megváltoztatása. A fejlődés ugyanis azt jelenti, hogy magának az igazságnak ismerete teljesebbé válik; a megváltoztatás pedig azt, hogy az igazságot valami egészen megmásítja.

Szükséges tehát, hogy igenis növekedjék, sőt lendületesen fejlődjék az egyénnek és a közösségnek, az egyes embernek és az egész Egyháznak a felfogóképessége, tudása és bölcsessége, az egyes emberi életkor és az egymás után következő évszázadok előrehaladásának megfelelően. De mindig ugyanannak maradjon meg a tanítás, azaz megmaradjon maga a dogma ugyanabban a jelentésben és ugyanabban a tartalomban.

Tehát az emberi lélekben élő vallásosság ugyanazt a törvényt követi, mint ami a test életét szabályozza. A test ugyanis az évek múlásával fejlődik és tökéletesedik, mégis megmarad ugyanaz a test. Nagy különbség van a virágzó gyermekkor és az érett öregkor között, mégis ugyanaz az ember az öreg is, aki az ifjú volt. Mert megváltozhat egy embernek az életkora, megváltozhatnak a külső körülményei is, mégis kétségkívül ugyanolyan természetű lény és ugyanaz a személy marad.

A csecsemő végtagjai kicsik, nagyobbak már az ifjúé, de azok mégis ugyanazok. Ahány ízület van a kisgyermek testében, ugyanannyi van a felnőtt testében is. És ha az ember testében valami csak érettebb korában mutatkozik, csírájában az már megvolt benne előzőleg is, úgyhogy semmi új sem lesz utólag az idős emberben, ami nem lett volna meg már – ha rejtett formában is – a gyermekben.

Ez tehát a szerves fejlődés igazi és meghatározott törvénye. A teremtő Isten végtelen bölcsessége szabta meg a fejlődésnek azt a meghatározott és csodálatos rendjét, hogy az érettebb korban tökéletesebb formában jelenik meg az emberben mindaz, ami már megvolt a kisgyermekben.

Ha tehát az idő múlásával az emberi test úgy változnék meg, hogy felépítettsége különböznék az eredetitől, azaz valamilyen új tagot kapna, vagy a meglevőkből valamelyiket elveszítené, akkor szükségszerűen vagy elpusztulna az egész emberi test, vagy torz szörny lenne, vagy legalábbis nyomorékká válnék. A keresztény vallás dogmájának ugyanígy követnie kell ezt a fejlődési törvényt azért, hogy az évek múltával a hit tanítása egyre szilárdabb legyen, és idők folytán jobban kifejlődjék, és az emberi életkor haladtával megvilágosodva ragyogjon.

Őseink ennek az Egyháznak a szántóföldjébe már régen elvetették a hit tiszta búzáját. Nagyon oktalan és következetlen dolog lenne, ha mi, késői utódok, az igazság tiszta búzája helyett a titkon belehintett tévtanítás konkolyát gyűjtenénk össze.

Sokkal okosabb és következetesebb dolog, hogy – miután semmi ellentét sincs a kezdeti értelem és a későbbi fejlődés között – a tiszta búzavetésnek kifejlődött kalászaiból learassuk a dogma tiszta búzatermését is, hogy ami abból az ősi kezdeti vetésből idők folyamán kifejlődött, most szintén örömmel töltsön el, és tisztelettel becsüljük meg.

VÁLASZOS ÉNEK

MTörv 4, 1. 2; Jn 6, 64

Most halld, Izrael, azokat a parancsokat és törvényeket, amelyekre tanítalak: {*} Ahhoz, amit mondok, ne tegyetek hozzá semmit, és ne is vegyetek el belőle.

Hozzátok intézett szavaim lélek és élet. {*} Ahhoz, amit mondok, ne tegyetek hozzá semmit, és ne is vegyetek el belőle.

SZOMBAT

Szent Pál apostolnak Timóteushoz írt első leveléből

6, 11-21

Befejező buzdítás

Szeretett Fiam! Te, Isten embere, törekedjél igazságos lelkületre, életszentségre, hitre, szeretetre, türelemre és szelídségre. Vívd meg a hit jó harcát, szerezd meg az örök életet, hiszen erre kaptál hivatást, s erre tetted le számos tanú előtt az igaz hitvallást.

Felszólítalak az Isten nevében, aki mindeneket éltet, és Krisztus Jézus nevében, aki Poncius Pilátus előtt tanúságot tett az igazság mellett, teljesítsd megbízatásodat bűntelenül és feddhetetlenül Urunk, Jézus Krisztus eljöveteléig. Ezt a kellő időben megmutatja a boldog és egyedüli uralkodó, a Királyok Királya és Urak Ura, aki egyedül halhatatlan, aki megközelíthetetlen fényességben lakik, akit senki nem látott, s nem is láthat: Övé a dicsőség és az örök hatalom! Ámen.

Az e világ gazdagjait figyelmeztesd, hogy ne legyenek gőgösek, és reményüket ne bizonytalan vagyonba vessék, hanem az Istenbe, aki bőven megad nekünk mindent megélhetésünkhöz. Tegyenek jót, gazdagodjanak jótettekben, szívesen és együttérzéssel adakozzanak, így biztos alapot gyűjthetnek a jövőre, és elnyerik az igazi életet.

Timóteus, őrizd meg a rád bízott kincset. Kerüld a világias, üres fecsegést, az áltudomány ellenvetéseit, amelyeket némelyek átvettek, és el is tévelyedtek a hittől. Kegyelem veletek! (Ámen.)

VÁLASZOS ÉNEK

Kol 2, 6. 7; Mt 6, 19-20

Mivel elismertétek Krisztus Jézust Uratoknak, éljetek is benne, verjetek benne gyökeret, épüljetek rá, és erősödjetek meg a hitben, ahogy tanultátok, {*} S hálátok ne ismerjen határt.

Ne gyűjtsetek magatoknak kincset a földön; a mennyben gyűjtsetek kincset! {*} S hálátok ne ismerjen határt.

Nagy Szent Gergely pápának az evangéliumokról mondott szentbeszédeiből

(Hom. 17, 3. 14: PL 76, 1139-1140. 1146)

Szolgálatunk tennivalói

Hallgassuk meg, hogy mit mondott az Úr akkor, amikor igéjének hirdetőit útnak indította: Az aratnivaló ugyan sok, de a munkás kevés. Kérjétek az aratás Urát, küldjön munkásokat az aratásra (Lk 10, 2). A sok aratnivalóhoz képest kevés a munkás, és ezt csak szomorúan állapíthatjuk meg. Vannak még ugyanis, akik meghallgatnák a jó hírt, de nincsenek, akik hirdessék. Pedig tele van a világ papokkal, az Úr aratásában mégis nagyon kevés munkást találunk, mert a papi szolgálatot elvállaltuk ugyan, de a szolgálatunkkal járó kötelességünket már nem teljesítjük.

Fontoljátok meg azonban, kedves testvéreim, fontoljátok meg, amit mondott az Úr: Kérjétek az aratás Urát, küldjön munkásokat az aratásra. Tinektek kell tehát értünk imádkoznotok, hogy mi meg tudjuk tenni, ami kijár nektek, nehogy lusta legyen a nyelvünk a buzdításra, és ha már az igehirdetői állást elfoglaltuk, nehogy e némaságunk vádoljon minket az igazságos bíró előtt. Gyakran megtörténik, hogy a saját bűneik miatt van megkötve az igehirdetők nyelve. Gyakran pedig a hallgatóság bűnös lelkülete akadályozza meg vezetőit abban, hogy eredményesen tölthessék be igehirdetői szolgálatukat.

A Zsoltáros arról az esetről beszél, amikor az igehirdető a maga bűnössége miatt nem tud gyümölcsözően beszélni: A gonoszhoz így beszél Isten: Törvényeimet mit emlegeted? (Zsolt 49, 16) Ezekielnél viszont arra céloz az Úr, hogy a hallgatóság bűne miatt némul el az igehirdetők ajka: A nyelvedet szájpadlásodhoz tapasztom, úgyhogy néma leszel, és nem leszel olyan, mint a korholó férfiú, mert ellenszegülő nemzedék ez (vö. Ez 3, 26). Mintha csak nyíltan azt mondaná, hogy azért veszem el tőled az igehirdetés szavait, mert az a nép, amelyik cselekedetei által megvet engem, nem méltó arra, hogy az igehirdetés által az igazság birtokába jusson. Nem lehet tehát egykönnyen felismerni, hogy kinek a bűne miatt gyengül az igehirdetés ereje. Azt azonban teljes bizonyossággal tudjuk, hogy a lelkipásztorok némasága olykor a saját romlásukat is okozza, de mindig kárára van a híveknek.

Van azonban más is, szeretett testvéreim, ami a lelkipásztorok életmódjával kapcsolatban nagyon lesújt. Magamat is éppúgy vádolom, nehogy valaki esetleg igazságtalannak érezze azt, amit megállapítok; igaz ugyan, hogy a mostani zavaros közállapotok okozta helyzetemet akaratom ellenére kell eltűrnöm.

Nagyon belemerültünk ugyanis a közügyekbe, és amit megtiszteltetésből el kellett vállalnunk, az elvon attól, ami köteles munkaként vár reánk. Az igehirdetés szolgálatát elhanyagoljuk, és – úgy vélem – csak kárhozatunkra hívnak minket püspöknek, hiszen tisztségünknek csupán a nevét, de nem a kötelezettségét vállaljuk. Mert azok, akik ránk vannak bízva, hátat fordítanak Istennek, és mi hallgatunk. Bűnökben vergődnek, és mi kezünket sem mozdítjuk, hogy a bajukon segítsünk.

De hát mikor is tudnánk mások életét megjavítani, ha egyszer a magunk életmódjával sem törődünk? Világi gondokba merülünk, és bensőnkben annál érzéketlenebbek leszünk, minél feltűnőbben adjuk magunkat a világi ügyekre.

Az Anyaszentegyház találóan adja ezeket a szavakat ellanyhult elöljárói ajkára: Elküldték szőlőt őrizni, s a magam szőlejére nem vigyázhattam (Én 1, 6). Igen, őrök lettünk a szőlőkben, ezért a magunk szőlőjére már végképp nem vigyáztunk: számunkra idegen tevékenységekbe gabalyodunk, a magunk szolgálatának a tennivalóit meg elhanyagoljuk.

VÁLASZOS ÉNEK

Lk 10, 2; Zsolt 61, 9

Az aratnivaló sok, de a munkás kevés. Kérjétek hát az aratás Urát, {*} Hogy küldjön munkásokat az aratásra.

Népem, mindenkor benne remélj, előtte öntsd ki szívedet. {*} Hogy küldjön munkásokat az aratásra.