## Druhá kniha žalmov (42 – 72 [41 – 71])

Žalm 42 (41)
Túžba za Pánom

1Zbormajstrovi. Poučný chválospev Koreho synov.
2Ako jeleň dychtí za vodou z prameňa,
tak moja duša, Bože, túži za tebou.
3Po Bohu žízni moja duša, po Bohu živom;
kedyže už prídem k nemu a uzriem Božiu tvár?

4Slzy sú mojím chlebom vo dne i v noci,
keď sa ma deň čo deň spytujú: „Kdeže je tvoj Boh?“
5Duša sa mi rozplýva pri spomienke,
ako som putoval ku vznešenému stánku
a vstupoval do domu Božieho
s radostným plesaním a s piesňou ďakovnou
uprostred zástupov sláviacich sviatky.

6Prečo si smutná, duša moja?
A prečo sa chveješ?
Dúfaj v Pána, lebo ho ešte budem velebiť,
moju spásu a môjho Boha.

7Moja duša je skormútená;
preto si spomínam na teba
pri Jordáne a Hermone a na vrchu Misar.
8Hlbina hlbine sa ozýva na hukot vodopádov;
všetky tvoje krútňavy a prívaly prešli ponad mňa.

9Vo dne mi svoju milosť udeľuje Pán.
V noci mu zasa ja spievam
a modlím sa k Bohu môjho života.
10Hovorím Bohu: „Ty si moja opora;
prečo na mňa zabúdaš?
A prečo mám chodiť smutný,
keď ma sužuje nepriateľ?“
11Sťa by mi kosti drvili,
keď ma moji utláčatelia tupia,
keď sa ma deň čo deň spytujú: „Kdeže je tvoj Boh?“

12Prečo si smutná, duša moja? A prečo sa chveješ?
Dúfaj v Pána, lebo ho ešte budem velebiť,
spásu mojej tváre a môjho Boha.

Žalm 43 (42)
Túžba za chrámom

1Súď ma, Bože, a rozhodni môj spor s neverným ľudom;
zachráň ma pred zločincom a úskočným človekom.
2Veď ty, Bože, si moje útočište.
Prečo si ma odohnal
a prečo mám chodiť smutný, keď ma sužuje nepriateľ?

3Zošli svoje svetlo a svoju pravdu;
ony nech ma sprevádzajú a privedú
na tvoj svätý vrch a do tvojich stánkov.
4I pristúpim k Božiemu oltáru,
k Bohu, ktorý ma napĺňa radosťou i plesaním,
a citarou ťa, Bože, môj Bože, zvelebím.

5Prečo si smutná, duša moja? A prečo sa chveješ?
Dúfaj v Pána, lebo ho ešte budem velebiť,
spásu mojej tváre a môjho Boha.

Žalm 44 (43)
Pohromy národa

1Zbormajstrovi. Poučný chválospev Koreho synov.
2Bože, na vlastné uši sme počuli,
naši otcovia nám rozprávali
o dielach, ktoré si vykonal za ich dní, za dní pradávnych.
3Ty si svojou rukou vyhnal pohanov a našich otcov si usadil,
zničil si národy a našich otcov si rozmnožil.

4Veď nie svojím mečom získali krajinu,
nepomohlo im vlastné rameno,
ale tvoja pravica, tvoje rameno
a jas tvojej tváre,
lebo ich máš rád.

5Ty si môj kráľ a môj Boh,
ty pomáhaš Jakubovi.
6Len s tebou sme zahnali nepriateľov
a v tvojom mene zničili tých, čo sa vzbúrili proti nám.

7Nespolieham sa veru na svoj luk,
ani môj meč ma nezachráni.
8Ty si nás zachránil pred utláčateľmi
a zahanbil si tých, čo nás nenávideli.
9V Bohu sa budeme chváliť celý deň
a naveky budeme velebiť tvoje meno.

10Ale teraz si nás zavrhol a zahanbil,
už netiahneš, Bože, s našimi vojmi.
11Zahnal si nás na útek pred našimi nepriateľmi
a sme korisťou tých, čo nás nenávidia.
12Vydal si nás ako ovce na zabitie
a roztrúsil si nás medzi pohanov.

13Svoj ľud si predal bez zisku
a neobohatil si sa jeho predajom.
14Vystavil si nás na potupu susedom
a na posmech i pohanu nášmu okoliu.
15Urobil si z nás príslovie pre pohanov
a národy krútia hlavou nad nami.

16Celý deň mám pred očami svoju potupu
a rumenec hanby mi pokrýva tvár,
17keď počúvam potupné a posmešné hlasy,
keď vidím, ako nepriateľ horí pomstou.

18Toto všetko nás postihlo, hoci sme nezabudli na teba
a neporušili sme zmluvu s tebou.
19Naše srdce sa neodvrátilo od teba,
ani naše kroky nezišli z tvojej cesty,
20a predsa si nás ponížil v kraji líšok
a zahalil tôňou smrti.

21Keby sme zabudli na meno nášho Boha
a vzpínali ruky k bohu cudziemu,
22či Boh na to nepríde?
On predsa pozná tajnosti srdca.
23Veď pre teba nás usmrcujú deň čo deň,
pokladajú nás za ovce na zabitie.

24Prebuď sa, Pane, prečo spíš?
Vstaň a nezavrhni nás navždy.
25Prečo odvraciaš svoju tvár?
Vari môžeš zabudnúť na našu biedu a naše súženie?

26Veď naša duša je pokorená až do prachu,
naše telo je pritlačené k zemi.
Vstaň, Pane, pomôž nám
a vykúp nás, veď si milosrdný.

Žalm 45 (44)
Svadobná pieseň pre kráľa

1Zbormajstrovi. Podľa „Ľalie“.
Poučná pieseň Koreho synov. Pieseň lásky.
2Moje srdce prekypuje krásnymi slovami,
svoje verše venujem kráľovi.
Môj jazyk je ako pero rýchlopisca.

3Ty si najkrajší z ľudských synov.
Z tvojich perí plynie milota.
Preto ťa Boh požehnal naveky.
4Ty, najmocnejší, pripáš si meč na bedrá;
svoju velebu a dôstojnosť.
5Vo svojej dôstojnosti šťastne vytiahni, nasadni na voz
a bojuj za pravdu, lásku a spravodlivosť.
Nech ťa tvoja pravica učí konať úžasné skutky.
6Tvoje ostré šípy
zasiahnu srdcia kráľových nepriateľov;
poddajú sa ti národy.

7Tvoj trón, Bože, trvá naveky
a žezlo tvojho kráľovstva je žezlo spravodlivosti.
8Miluješ spravodlivosť a nenávidíš neprávosť,
preto ťa Boh, tvoj Boh, pomazal
olejom radosti viac ako tvojich druhov.

9Tvoj odev vonia myrhou, aloou a kasiou
a rozveseľuje ťa zvuk harfy z palácov zo slonoviny.
10Dcéry kráľovské sú medzi tvojimi vyvolenými;
po tvojej pravici stojí kráľovná ozdobená zlatom z Ofíru.

11Čuj, dcéra, a pozoruj, nakloň svoj sluch,
zabudni na svoj ľud a na dom svojho otca.
12Sám kráľ zatúžil za tvojou krásou;
on je tvoj Pán, vzdaj mu poklonu.
13Dcéry z Týru ti prinesú dary
a o tvoju priazeň sa budú uchádzať veľmoži národa.

14Veľmi vznešená je dcéra kráľovská vnútri,
jej odevom sú zlaté tkanivá.
15V pestrom rúchu ju vedú ku kráľovi;
za ňou ti privádzajú panny, jej družice.
16Sprevádza ich jasot radostný,
tak vstupujú do kráľovského paláca.

17Miesto tvojich otcov zaujmú tvoji synovia;
urobíš ich kniežatami nad celou zemou.
18Na tvoje meno budem pamätať
vo všetkých pokoleniach.
Preto ťa národy budú velebiť navždy
a na veky vekov.

Žalm 46 (45)
Boh – útočište a sila

1Zbormajstrovi. Podľa „Panny“. Pieseň Koreho synov.
2Boh je naše útočište a sila
aj najistejšia pomoc v súžení.
3Preto sa nebojíme, hoci by sa chvela zem
a vrchy na dno morské padali.
4Nech hučia vody mora a nech sa vzdúvajú
a vrchy nech sa trasú pod jeho náporom.

5Riečne ramená obveseľujú Božie mesto,
posvätný stánok Najvyššieho.
6Nezachveje sa, veď Boh je v jeho strede;
už od úsvitu mu Boh pomáha.
7Národy sa búria, klátia sa kráľovstvá;
tu zaznie jeho hlas a zem sa roztápa.

8S nami je Pán zástupov,
naším útočišťom je Boh Jakubov.
9Poďte a pozrite na diela Pánove,
aké úžasné veci vykonal na zemi.
Zo všetkých končín zeme odstraňuje vojny,
10láme luky a drúzga oštepy
a štíty v ohni spaľuje.
11Prestaňte už a uznajte, že ja som Boh,
vyvýšený nad národy, vyvýšený nad zem.

12S nami je Pán zástupov,
naším útočišťom je Boh Jakubov.

Žalm 47 (46)
Pán – kráľ všetkých národov

1Zbormajstrovi. Žalm Koreho synov.
2Tlieskajte rukami, všetky národy,
jasajte Bohu hlasom radostným.
3Lebo Pán je Najvyšší a hrozný,
nad celou zemou veľký kráľ.

4Podmaňuje nám národy
a pohanov nám kladie pod nohy.
5On pre nás vybral dedičstvo
slávu Jakuba, ktorého má rád.
6Za jasotu vystupuje Boh,
Pán vystupuje za hlaholu poľnice.

7Spievajte Bohu, spievajte,
spievajte nášmu kráľovi, spievajte.
8Pretože Boh je kráľom celej zeme;
spievajte mu chválospev.

9Boh kraľuje nad národmi,
Boh sedí na svojom svätom tróne.
10Kniežatá národov sa spolčujú
s národom Boha Abrahámovho.
Veď Bohu patria mocní zeme,
tak veľmi je vyvýšený.

Žalm 48 (47)
Vďaka za záchranu národa

1Pieseň. Žalm Koreho synov.
2Veľký je Pán a hoden každej chvály
v meste nášho Boha.
3Jeho svätý vrch, prekrásne návršie, je celej zemi na radosť.
Vrch Sion, tajomný príbytok,
je mestom veľkého kráľa.
4Boh sa preslávil v jeho palácoch
ako istá ochrana.

5Lebo hľa, králi sa spolčili
a utvorili jeden šík.
6No sotva sa pozreli, stŕpli úžasom,
zmiatli sa a dali sa na útek;
7hrôza ich tam schvátila,
bolesti ako rodičku,
8ako keď východný víchor
rozbíja lode taršišské.

9Čo sme počuli, to sme aj videli
v meste Pána zástupov,
v meste nášho Boha:
Boh ho založil naveky.
10Spomíname, Bože, na tvoje milosrdenstvo
uprostred tvojho chrámu.
11Ako tvoje meno, Bože,
tak aj tvoja sláva šíri sa až do končín zeme;
tvoja pravica je plná spravodlivosti.
12Nech sa raduje vrch Sion a judejské dcéry nech jasajú
nad tvojimi výrokmi.

13Obíďte Sion a obklopte ho,
spočítajte jeho veže.
14Dobre si všimnite jeho hradby,
prejdite jeho paláce,
aby ste mohli rozprávať ďalšiemu pokoleniu,
15že on je Boh, náš Boh,
naveky a na veky vekov:
on sám nás bude stále sprevádzať.

Žalm 49 (48)
Márnosť bohatstva

1Zbormajstrovi. Žalm Koreho synov.
2Čujte to, všetky národy,
počúvajte, všetci obyvatelia zeme;
3vy všetci, prostí aj vznešení,
všetci vospolok, bohatí aj chudobní.
4Moje ústa hovoria múdrosť
a moje srdce uvažuje o tom, čo je rozumné.
5K prísloviam ucho nakláňam,
pri zvukoch lýry vysvetlím svoju záhadu.

6Prečo by som sa mal strachovať v dňoch nešťastných,
keď ma obkľučuje zloba tých, čo mi chcú nohy podraziť?
7Pred tými, čo sa spoliehajú na svoju silu
a chvastajú sa nadmerným bohatstvom?

8Veď sám seba nevykúpi nik,
ani nezaplatí Bohu výkupné za seba.
9Cena za vykúpenie života je príliš vysoká;
nikdy nebude stačiť,
10aby človek žil naveky a zánik neuzrel.
11Veď vidí, že umierajú aj mudrci,
rovnako hynie blázon i hlupák
a cudzím nechávajú svoje bohatstvo.

12Hroby im budú večnými domami,
príbytkami z pokolenia na pokolenie,
aj keď krajiny pomenovali podľa svojich mien.
13Veď človek, aj keď má meno, nebude tu trvalo;
je ako lichva, čo hynie;
v tom je jej podobný.

14Taký je osud tých, čo sa spoliehajú na seba,
a koniec tých, čo sa vo vlastných slovách kochajú.
15Ako ovce sa ženú do priepasti
a smrť je ich pastierom.
Padajú strmhlav do hrobu,
ich zjav sa pominie:
podsvetie im bude príbytkom.

16No moju dušu Boh vykúpi,
z moci podsvetia ma iste vezme k sebe.
17Netráp sa, ak niekto bohatne
a ak sa poklad jeho domu zväčšuje.
18Lebo keď zomrie, nič si nevezme so sebou,
jeho poklad s ním nepôjde.

19Aj keď si blahoželal za živa:
„Budú ťa chváliť, že si si dobre počínal,“
20predsa k pokoleniu svojich otcov musí zostúpiť
a tí už nikdy svetlo neuzrú.

21A keby človek mal čo akú hodnosť, a toto by si nevšímal,
je ako lichva, čo hynie;
v tom je jej podobný.

Žalm 50 (49)
Pravá úcta k Bohu

1Asafov žalm.
Zvrchovaný Boh, Pán, prehovoril
a vyzval zem od východu slnka až po jeho západ.
2Zo Siona plného nádhery zažiaril Boh;
3náš Boh prichádza a už nemlčí:
pred ním je žeravý oheň
a vôkol neho búrka mohutná.

4On nebo i zem volá z výšavy
na súd nad svojím národom:
5„Zhromaždite mi mojich svätých,
čo zmluvu so mnou spečatili obetou.“
6A nebesia zvestujú jeho spravodlivosť,
veď sudcom je sám Boh.

7„Počuj, ľud môj, chcem hovoriť;
teba, Izrael, idem usvedčiť
ja, Boh, čo tvojím Bohom som.
8Neobviňujem ťa pre tvoje obety,
veď tvoje žertvy stále sú predo mnou.
9Viac z tvojho domu býčky neprijmem
ani capov z tvojich čried.

10Lebo mne patrí všetka lesná zver,
tisícky horskej zveriny.
11Poznám všetko vtáctvo lietavé,
moje je i to, čo sa hýbe na poli.
12Aj keď budem hladný, nebudem pýtať od teba;
veď moja je zem i s tým, čo ju napĺňa.

13Vari ja hovädzie mäso jedávam
alebo pijem krv kozľaciu?
14Obetuj Bohu obetu chvály
a Najvyššiemu svoje sľuby splň.
15A vzývaj ma v čase súženia:
ja ťa zachránim a ty mi úctu vzdáš.“

16No hriešnikovi Boh hovorí:
„Prečo odriekaš moje príkazy
a moju zmluvu v ústach omieľaš?
17Veď ty nenávidíš poriadok
a moje slovo odmietaš.

18Keď vidíš zlodeja, pridávaš sa k nemu
a s cudzoložníkmi sa spolčuješ.
19Zo svojich úst vypúšťaš zlo
a klamstvá snuje tvoj jazyk.

20Vysedávaš si a ohováraš svojho brata,
syna svojej matky potupuješ.
21Toto páchaš, a ja by som mal mlčať?
Myslíš si, že ja som ako ty:
teraz ťa obviňujem a hovorím ti to do očí.

22Pochopte to, vy, čo zabúdate na Boha,
inak vás zahubím a nik vám nepomôže.
23Kto prináša obetu chvály, ten ma ctí;
a kto kráča bez úhony, tomu ukážem Božiu spásu.“

Žalm 51 (50)
Vyznanie viny

1Zbormajstrovi. Dávidov žalm.
2Zložil ho po hriechu s Betsabe,
keď k nemu prišiel prorok Nátan.
3Zmiluj sa, Bože, nado mnou pre svoje milosrdenstvo
a pre svoje veľké zľutovanie znič moju neprávosť.
4Úplne zmy zo mňa moju vinu
a očisť ma od hriechu.

5Vedomý som si svojej neprávosti
a svoj hriech mám stále pred sebou.

6Proti tebe, proti tebe samému som sa prehrešil
a urobil som, čo je v tvojich očiach zlé,
aby si sa ukázal spravodlivý vo svojom výroku
a nestranný vo svojom súde.

7Naozaj som sa v neprávosti narodil
a hriešneho ma počala moja mať.
8Ty naozaj máš záľubu v srdci úprimnom
a v samote mi múdrosť zjavuješ.

9Pokrop ma yzopom a zasa budem čistý;
umy ma a budem belší ako sneh.
10Daj, aby som počul radosť a veselosť,
a zaplesajú kosti, ktoré si rozdrvil.

11Odvráť svoju tvár od mojich hriechov
a zotri všetky moje viny.
12Bože, stvor vo mne srdce čisté
a v mojom vnútri obnov ducha pevného.

13Neodvrhuj ma spred svojej tváre
a neodnímaj mi svojho ducha svätého.
14Navráť mi radosť z tvojej spásy
a posilni ma duchom veľkej ochoty.

15Poučím blúdiacich o tvojich cestách
a hriešnici sa k tebe obrátia.
16Bože, Boh mojej spásy, zbav ma škvrny krvipreliatia
a môj jazyk zajasá nad tvojou spravodlivosťou.

17Pane, otvor moje pery
a moje ústa budú ohlasovať tvoju slávu.
18Veď ty nemáš záľubu v obete,
ani žertvu neprijmeš odo mňa.
19Obetou Bohu milou je duch skrúšený;
Bože, ty nepohŕdaš srdcom skrúšeným a poníženým.

20Buď dobrotivý, Pane, a milosrdný voči Sionu,
vybuduj múry Jeruzalema.
21Potom prijmeš náležité obety, obetné dary a žertvy;
potom položia na tvoj oltár obetné zvieratá.

Žalm 52 (51)
Modlitba o pomoc proti ohováračovi

1Zbormajstrovi. Dávidov poučný chválospev.
2Zložil ho po tom, čo prišiel Idumejčan Doeg so správou,
že Dávid vošiel do Abimelechovho domu.
3Prečo sa ešte vystatuješ zlobou ty,
čo sa zmôžeš iba na ničomnosť?
4Úklady strojíš deň čo deň,
jazyk máš ostrý ako britva, ty podvodník.
5Zlo miluješ viacej než dobro,
lož väčšmi ako pravdu.
6Najmilšie sú ti reči zhubné, ty jazyk úlisný.

7Preto ťa Boh navždy zničí,
odstráni ťa, vyženie ťa zo stanu,
vytrhne ti korene z krajiny žijúcich.
8Spravodliví to uvidia a zľaknú sa,
ale z neho sa vysmejú:
9„Pozrite človeka, čo sa neutiekal k Bohu,
lež zakladal si na veľkom bohatstve
a domohol sa moci svojimi úskokmi.“

10Ja som však ako zelená oliva v Božom dome.
Úfam v Božie milosrdenstvo
navždy a naveky.
11Ustavične ťa chcem velebiť za to, čo si urobil,
a s tvojimi svätými sa chcem spoliehať na tvoje meno,
lebo je dobré.

Žalm 53 (52)
Nerozumnosť bezbožných

1Zbormajstrovi. Podľa „Machalat“. Dávidov poučný chválospev.
Blázon si v srdci hovorí: „Boha niet.“
2Skazení sú a ohavnosti páchajú,
nikto z nich nerobí dobre.
3Boh pozerá z neba na synov ľudských
a skúma, či je niekto rozumný a hľadá Boha.

4Všetci poblúdili, všetci sa skazili;
nikto nerobí dobre, veru, celkom nik.
5Kde podeli rozum tí, čo páchajú neprávosť
a požierajú môj ľud, akoby jedli chlieb?

Nevzývajú Boha;
6no strachom sa trasú tam, kde sa báť netreba.
Boh roztrúsil kosti tvojich utláčateľov,
zahanbení sú, lebo Boh nimi opovrhol.

7Kiež príde Izraelu spása zo Siona!
Keď Boh vyslobodí svoj ľud zo zajatia,
Jakub zaplesá, poteší sa Izrael.

Žalm 54 (53)
Volanie o pomoc

1 Zbormajstrovi. Hra na strunovom nástroji.
Dávidova poučná pieseň.
2Zložil ju, keď Zifčania prišli k Šaulovi
a oznámili mu: „Dávid sa skrýva u nás.“
3Pane, zachráň ma pre svoje meno
a svojou mocou obráň moje právo.
4Bože, vyslyš moju modlitbu
a vypočuj slová mojich úst.

5Lebo pyšní povstávajú proti mne
a násilníci mi striehnu na život,
nechcú mať Boha na očiach.
6Ale mne Boh pomáha
a môj život udržiava Pán.

7Na mojich protivníkov obráť nešťastie
a rozpráš ich, veď si verný.
8S radosťou ti prinesiem obetu;
meno tvoje, Pane, budem velebiť, lebo si dobrý;
9lebo ma vyslobodzuješ zo všetkých súžení
a na svojich nepriateľov môžem hľadieť zvysoka.

Žalm 55 (54)
Neverný priateľ

1Zbormajstrovi. Hra na strunovom nástroji.
Dávidova poučná pieseň.
2Čuj, Bože, moju modlitbu
a pred mojou úpenlivou prosbou sa neskrývaj:
3pohliadni na mňa a vyslyš ma.
Keď premýšľam o sebe, som rozrušený,
4zmätený krikom nepriateľa a útlakom hriešnika.

Lebo ma zavaľujú bezprávím
a zúrivo do mňa dorážajú.
5Srdce sa vo mne chveje
a padá na mňa hrôza predsmrtná.
6Úzkosť a triaška idú na mňa
a zmocňuje sa ma des.

7A tak si hovorím: „Ktože mi dá holubičie krídla,
aby som mohol odletieť a odpočinúť si?
8Aby som mohol utiecť do diaľav
a pobudnúť v samote?
9Vyčkávam, kto by ma zachránil
pred búrkou a víchricou.“

10Pane, zmäť ich jazyky a rozdeľ;
bo v meste vidím násilie a hádky.
11Na jeho hradbách dňom i nocou krúžia dokola;
12v jeho strede sú neprávosť, strasti a úklady
a v jeho uliciach ustavične panuje podvod a klam.

13Lebo keby mi zlorečil môj nepriateľ,
to by som ešte vedel zniesť;
a keby sa nado mňa vyvyšoval ten, čo ma nenávidí,
azda by som sa pred ním skryl.
14Ale ty, človeče, ty si predsa mne roveň,
môj dobrý známy, ba dôverný priateľ.
15S tebou ma spájal veľmi nežný zväzok;
v sprievode sme kráčali Božím domom.

16Smrť nech sa vrhne na nich
a do podsvetia nech zídu zaživa,
lebo zloba je v ich príbytkoch,
je medzi nimi uprostred.
17Ja však budem volať k Bohu
a Pán ma zachráni.
18Večer i ráno, i napoludnie budem rozjímať a vzdychať
a vypočuje môj hlas.
19Vykúpi ma v pokoji z mocitých, čo na mňa útočia,
lebo ich je mnoho proti mne.
20Mňa Boh vypočuje, ale ich zrazí,
on, ktorý je spred vekov.

Lebo oni sa nezmenia
a Boha sa neboja.
21Každý z nich vystiera ruku proti svojim druhom
a porušuje zmluvu.
22Jeho slová sú hladšie ako maslo,
ale v srdci strojí vojnu.
Jeho reči sú jemnejšie než olej,
ale sú to vytasené meče.

23Zlož svoju starosť na Pána
a on ťa zachová;
a nikdy nedopustí, aby bol spravodlivý zmietaný.
24Ty ich však, Bože, zhodíš do priepastí skazy.
Krvilačníci a podvodníci nedožijú sa ani polovice svojich dní;
ale ja dúfam v teba, Pane.

Žalm 56 (55)
Dôvera v Božie slovo

1Zbormajstrovi. Podľa nápevu „Holubica vzdialených cherubov“.
Dávidov žalm: Miktam. Keď ho Filištínci chytili v Gath.
2Zmiluj sa nado mnou, Bože, lebo ma prenasleduje človek,
každodenne ma napáda a utláča.
3Moji nepriatelia ma prenasledujú deň čo deň
a veľa je tých, čo bojujú proti mne, Najvyšší.

4Kedykoľvek ma popadne strach,
spolieham sa na teba.
5Na Boha, ktorého slovo velebím,
na Boha sa ja spolieham
a nebojím sa: veď čože mi môže urobiť človek?
6Dennodenne mi spôsobujú škodu,
myslia len na to, ako mi zle urobiť.
7Podnecujú spory, stroja úklady,
idú mi v pätách a sliedia.

Ako mne číhali na život,
8tak im odplať neprávosť,
Bože, v hneve zraz pohanov až k zemi.
9Ty vieš, koľko ráz som musel utekať:
pozbieraj moje slzy do svojich nádob;
či nie sú zapísané v tvojich účtoch?

10Vtedy moji nepriatelia ustúpia,
ešte v ten deň, keď budem volať:
áno, viem, že ty si môj Boh.

11Na Boha, ktorého slovo velebím,
na Pána, ktorého slovo velebím,
12na Boha sa ja spolieham
a nebojím sa: veď čože mi môže urobiť človek?

13Bože, ešte mám splniť sľuby, čo som tebe urobil;
obety chvály ti prinesiem,
14lebo ty si mi život zachránil pred smrťou
a nohy pred pádom,
aby som kráčal pred Bohom vo svetle žijúcich.

Žalm 57 (56)
Ranná modlitba v súžení

1Zbormajstrovi. Na nápev „Nezahub“. Dávidov žalm.
Miktam. Keď sa skryl pred Šaulom v jaskyni.
2Zmiluj sa, Bože, nado mnou, zmiluj sa nado mnou,
lebo sa k tebe utiekam;
v tieni tvojich krídel nachodím útočište,
kým sa nepominú nástrahy.
3Volám k Bohu, k Najvyššiemu,
k Bohu, ktorý mi preukazuje dobro.

4On zošle pomoc z neba a zachráni ma;
zahanbí tých, čo ma týrajú.
Boh zošle svoju milosť a pravdu.
5Som akoby uprostred levíčat,
čo požierajú ľudí.
Ich zuby sú ako oštepy a šípy,
ich jazyk sťa nabrúsený meč.

6Bože, vznes sa nad nebesia
a tvoja sláva nech je nad celou zemou.

7Mojim nohám nastavili osídlo,
až sa mi skormútila duša;
predo mnou vykopali jamu,
no sami do nej padli.

8Ochotné je moje srdce, Bože,
ochotné je moje srdce;
9budem ti spievať a hrať.
Prebuď sa, duša moja,
prebuď sa, harfa a citara,
chcem zobudiť zornicu.
10Budem ťa, Pane, velebiť medzi pohanmi
a zaspievam ti žalmy medzi národmi.
11Lebo až po nebesia siaha tvoje milosrdenstvo
a tvoja vernosť až po oblaky.

12Bože, vznes sa nad nebesia
a tvoja sláva nech je nad celou zemou.

Žalm 58 (57)
Proti nespravodlivým sudcom

1Zbormajstrovi. Na nápev „Nezahub“.
Dávidov žalm. Miktam.
2Vari vy, mocnári, naozaj hlásate spravodlivosť,
vari správne súdite ľudských synov?
3Naopak, v srdci páchate neprávosti,
vaše ruky pripravujú násilie na zemi.

4Hriešnici sú na scestí už od lona matky,
od materského života blúdia klamári.
5Jed v nich podobá sa jedu hadiemu,
jedu hluchej vretenice, čo si uši zapcháva,
6ktorá nepočúva hlas zaklínačov,
hlas skúseného čarodeja.

7Bože, vylám im zuby v ústach,
rozdrv čeľusť levov, Pane.
8Nech sa rozplynú sťa voda, čo steká,
nech vyschnú ako zdeptaná tráva.

9Nech sa pominú ako slimák, čo sa v hlien rozteká,
ako nedonosený plod ženy, ktorý slnko neuzrie.
10Prv ako vaše hrnce pocítia oheň z bodliaka,
zaživa ich strávi ako oheň hnevu.

11Spravodlivý sa poteší, keď pomstu uvidí,
umyje si nohy v krvi hriešnika.
12A ľudia povedia: „Naozaj je odmena pre spravodlivého,
naozaj je Boh, čo súdi na zemi.

Žalm 59 (58)
Modlitba o pomoc pred pyšným nepriateľom

1Zbormajstrovi. Na nápev „Nezahub“.
Dávidov žalm. Miktam. Keď Šaul vyslal mužov,
aby strážili dom a zavraždili Dávida.
2Vytrhni ma, Bože, z moci mojich nepriateľov,
chráň ma pred tými, čo povstávajú proti mne.
3Vytrhni ma z rúk zločincov
a zachráň pred krvilačníkmi.

4Pozri, úklady robia na môj život
a surovo sa vrhajú na mňa.
5Pane, neťaží ma ani priestupok, ani hriech;
nedopustil som sa neprávosti, a predsa sa zbiehajú a na mňa chystajú.

Hor’ sa, poď mi v ústrety a pozri.
6Ty, Pane, Bože mocností, Boh Izraela
precitni a potrestaj všetkých pohanov,
nemaj zľutovanie nad tými, čo, vierolomne konajú.

7Na večer sa vracajú, zavýjajú ako psy
a pobehujú okolo mesta.
8Hľa, čo chrlia ich ústa,
meč majú na perách: „Ktože to počuje?“
9Ty sa im však smeješ, Pane;
vysmievaš sa všetkým pohanom.
10Záštita moja, čakám na teba;
lebo ty, Bože, si moja ochrana.
11So mnou je Boh, jeho láska ma predchádza.
Boh dá, že svojimi nepriateľmi budem môcť pohrdnúť.

12Nepobi ich, aby môj ľud nezabudol;
rozožeň ich svojou mocou
a zraz ich k zemi, Pane, môj ochranca.
13Pre hriech ich úst, pre reč ich perí
nech sa chytia do svojej pýchy;
pre kliatbu a lož, ktorú vyriekli.
14Skoncuj s nimi v rozhorčení,
skoncuj a nebude ich;
a spoznajú, že Boh panuje v Jakubovi a až po kraj zeme.

15Na večer sa vracajú, zavýjajú ako psy
a pobehujú okolo mesta.
16Túlajú sa za pokrmom
a ak sa nenasýtia, skuvíňajú.

17Ja však budem oslavovať tvoju moc
a z tvojho milosrdenstva sa tešiť od rána,
lebo ty si sa mi stal oporou
a útočišťom v deň môjho súženia.
18Tebe, záštita moja, chcem spievať,
lebo ty, Bože, si môj ochranca,
môj Boh, moje milosrdenstvo.

Žalm 60 (59)
Modlitba po porážke

1Zbormajstrovi. Na nápev „Ľalie – svedectvo“.
Dávidov poučný žalm. Miktam.
2Keď sa vydal proti mezopotámskym Aramejcom
a Aramejcom zo Zeby a keď sa Joab vrátil z Edomu
kde v Soľnom údolí pobil dvanásťtisíc (mužov).
3Bože, ty si nás odvrhol, ty si nás rozohnal;
rozhneval si sa, ale opäť sa k nám obráť.

4Zatriasol si zemou, rozštiepil si ju,
ale zahoj jej trhliny, lebo sa chveje.
5Tvrdú skúšku si zoslal na svoj ľud,
napojil si nás vínom závratu.

6Tým, čo sa ťa boja, dal si znamenie,
aby utiekli pred lukom.
7Aby sa vyslobodili tí, ktorých miluješ;
zachráň nás svojou pravicou a vyslyš nás.

8Vo svojej svätyni Boh povedal:
„S radosťou rozdelím Sichem
a rozmeriam sukotské údolie.
9Môj je Galaád a môj je Manasses;
Efraim je prilba mojej hlavy.
Júda je moje žezlo vladárske,
10Moab je nádrž, v ktorej sa kúpavam.
Idumea sa mi stane podnožkou,
nad Filištínskom víťazne zajasám.“

11Kto ma privedie do opevneného mesta
a kto ma odprevadí až do Idumey?
12Kto iný, ako ty, Bože, čo si nás odvrhol?
A prečo už, Bože, nekráčaš na čele našich vojsk?

Pomôž nám dostať sa z útlaku,
pretože ľudská pomoc nestačí.
13S Bohom budeme udatní,
on našich utláčateľov pošliape.

Žalm 61 (60)
Vyhnancova modlitba

1Zbormajstrovi. Na strunovom nástroji. Dávidov žalm.
2Vypočuj, Bože, moju vrúcnu prosbu,
všimni si moju modlitbu.
3Od konca zeme volám k tebe,
keď sa mi srdce chveje úzkosťou,
priveď ma na nedostupné bralo.

4Ty si moja nádej
a bašta pred nepriateľom.
5V tvojom stánku chcem prebývať naveky
a skrývať sa pod ochranou tvojich krídel.
6Veď ty si, Bože môj, vypočul moju modlitbu,
dal si mi dedičstvo tých, čo si ctia tvoje meno.

7Kráľovi pridaj k jeho dňom ďalšie
a jeho roky nech trvajú z pokolenia na pokolenie.
8Pred Božou tvárou nech tróni večne
a nech ho chráni milosť a vernosť.

9Tak budem naveky ospevovať tvoje meno
a plniť svoj sľub deň čo deň.

Žalm 62 (61)
Pokoj v Bohu

1Zbormajstrovi. Podľa Jedutuna: Dávidov žalm.
2Iba v Bohu spočiň, duša moja,
lebo od neho mi prichádza spása.
3Iba on je moje útočište a moja spása,
moja opora, nezakolíšem sa nikdy viac.

4Dokedy chcete napádať človeka, dokedy ho chcete všetci krušiť
ako stenu, čo sa nakláňa, ako múr, čo sa váľa?
5Stroja sa zvrhnúť ho z popredného miesta,
v klamaní majú záľubu,
dobrorečia svojimi ústami, no v srdci zlorečia.

6Iba v Bohu spočiň duša moja,
lebo len on mi dáva nádej,
7Iba on je moje útočište a moja spása,
moja opora, nezakolíšem sa.

8V Bohu je moja spása i sláva;
Boh je moja sila a v Bohu je moje útočište.
9Dúfajte v neho, ľudia, v každom čase,
pred ním si srdce otvorte;
Boh je naše útočište.
10Veď iba klam a mam sú potomci Adama,
ľudia sú iba preludom.
Keby si stali na váhu,
dohromady sú ľahší ako para.

11Nespoliehajte sa na násilie
a neprepadnite zbojstvu;
ak vám pribúda bohatstva, neoddávajte mu srdce.
12Raz prehovoril Boh,
počul som toto dvoje:
že Boh je mocný
13a ty, Pane, milostivý;
že ty každému odplácaš podľa jeho skutkov.

Žalm 63 (62)
Túžba duše za Bohom

1Dávidov žalm. Keď sa zdržiaval v Júdskej púšti.
2Bože, ty si môj Boh, už od úsvitu sa viniem k tebe.
Za tebou prahne moja duša,
za tebou túži moje telo;
ako vyschnutá, pustá zem bez vody,
3tak ťa túžim uzrieť vo svätyni
a vidieť tvoju moc a slávu.
4Veď tvoja milosť je lepšia než život;
moje pery budú ťa oslavovať.

5Celý život ťa chcem velebiť
a v tvojom mene dvíhať svoje ruky k modlitbe.
6Sťa na bohatej hostine sa nasýti moja duša
a moje ústa ťa budú chváliť jasavými perami.
7Na svojom lôžku myslím na teba,
o tebe rozjímam hneď za rána.
8Lebo ty si mi pomáhal
a pod ochranou tvojich krídel budem plesať.

9Moja duša sa vinie k tebe,
ujímaš sa ma svojou pravicou.
10Tí však, čo chcú môj život zahubiť,
zostúpia do hlbín zeme;
11vydaní budú meču napospas,
stanú sa korisťou šakalov.
12Kráľ sa však bude tešiť v Bohu,
chváliť sa budú všetci, ktorí prisahajú na neho,
lebo budú umlčané ústa klamárov.

Žalm 64 (63)
Modlitba za ochranu pred nepriateľom

1Zbormajstrovi. Dávidov žalm.
2Počuj, Bože, môj hlasitý nárek;
ochraňuj mi život pred strašným nepriateľom.
3Bráň ma pred zberbou ničomníkov
pred tlupou zločincov.

4Jazyk si brúsia ako meč,
ako šípy hádžu jedovaté slová,
5aby nevinného zasiahli z úkrytu.
Znezrady a smelo doňho strieľajú,
6utvrdzujú sa v zločinnom zámere.
Radia sa, ako zastrieť osídla,
a vravia si: „Ktože ich zbadá?“
7Vymýšľajú neprávosť a čo vymyslia, aj dovŕšia.
Hlbočina je človek a jeho srdce priepasť.

8Lež Boh ich zasiahol svojimi šípmi;
zrazu ich pokryli rany,
9vlastný jazyk sa im stal nešťastím.
Všetci, čo ich vidia, kývajú hlavou,
10strach zachváti každého človeka;
i budú hlásať Božie skutky
a chápať jeho diela.

11Spravodlivý sa teší v Pánovi a spolieha sa na neho
a jasajú všetci, čo majú srdce úprimné.

Žalm 65 (64)
Slávnostné poďakovanie

1Zbormajstrovi. Dávidov žalm. Pieseň.
2Tebe, Bože, patrí chválospev na Sione;
tebe treba plniť sľuby v Jeruzaleme.
3Ty vypočúvaš modlitby,
k tebe má prísť každý človek, keď ho ťaží hriech.
4A hoci nad nami víťazia naše neprávosti,
ty nám ich odpúšťaš.

5Blažený, koho si si vyvolil a prijal k sebe,
prebývať bude v tvojich sieňach.
Naplní nás blahobyt tvojho domu
a svätosť tvojho chrámu.
6Obdivuhodne spravodlivo nás vyslyšíš,
Bože, naša spása,
nádej všetkých končín zeme i ďalekého mora.

7Vrchy upevňuješ svojou mocou,
opásaný silou.
8Tíšiš hukot mora,
hukot jeho vĺn
aj nepokoje národov.
9Tí, čo obývajú zemské končiny,
chvejú sa bázňou pred tvojimi znameniami,
radosťou napĺňaš končiny východu i západu.

10Navštevuješ zem a dávaš jej vlahu,
zveľaďuješ jej bohatstvo.
Božia rieka je plná vody;
ľuďom pripravuješ zrno.
Takto sa staráš o zem:
11zvlažuješ jej brázdy a vyrovnávaš hrudy,
skypruješ ju dažďami a požehnávaš jej rastliny.

12Rok korunuješ svojou dobrotou,
kade prejdeš, všade je hojnosť.
13Pašienky púšte vlaha zarosí
a pahorky sa opášu plesaním.
14Čriedami oviec sa lúky pokryjú
a zrnom budú oplývať doliny;
ozývať sa budú jasotom a spevom.

Žalm 66 (65)
Hymnus k ďakovnej obete

1Zbormajstrovi. Pieseň. Žalm.
Jasaj Bohu, celá zem;
2hrajte a spievajte na slávu jeho mena,
vzdávajte mu chválu.
3Hovorte Bohu: „Aké úžasné sú tvoje diela.
Pre tvoju nesmiernu moc budú sa ti líškať tvoji nepriatelia.
4Nech sa ti klania celá zem a nech ti spieva,
nech ospevuje tvoje meno.“

5Poďte a pozrite na Božie diela;
úžas budia skutky, ktoré koná ľuďom.
6More premieňa na suchú zem,
rieku možno prejsť suchou nohou;
preto sa tešíme z neho.
7Svojou mocou panuje naveky,
očami pozoruje národy;
aby sa buriči nevypínali.

8Velebte, národy, nášho Boha
a rozhlasujte jeho chválu;
9on dal život našej duši
a chráni naše nohy pred pádom.

10Veď ty, Bože, si nás vyskúšal,
pretavil si nás ohňom, ako sa taví striebro.
11Voviedol si nás do osídla,
na plecia si nám naložil súženia.
12Nechal si ľudí chodiť po našich hlavách;
prešli sme cez oheň a cez vodu,
ale napokon si nám dal pookriať.

13Vojdem do tvojho domu so zápalnými obetami,
splním ti sľuby,
14ktoré ti zložili moje pery
a moje ústa vyriekli, keď som bol v súžení.
15Bohaté žertvy ti prinesiem, pre teba spálim barance,
obetujem ti býčky a kozliatka.

16Poďte sem a počúvajte, všetci ctitelia Boží,
vyrozprávam vám, aké veľké veci mi urobil.
17Moje ústa ho vzývali
a môj jazyk velebil.
18Keby som sa v srdci upriamil na neprávosť,
Pán by ma nevyslyšal.
19Ale Boh ma vyslyšal,
všimol si hlas mojej vrúcnej modlitby.

20Nech je zvelebený Boh, lebo neodmietol moju modlitbu
a neodňal mi svoje milosrdenstvo.

Žalm 67 (66)
Zvelebujte Pána všetky národy

1Zbormajstrovi. Hra na strunovom nástroji. Žalm. Pieseň.
2Bože, buď nám milostivý a žehnaj nás;
a tvoja tvár nech žiari nad nami,
3aby sa tvoja cesta stala známou na zemi
a tvoja spása medzi všetkými národmi.

4Bože, nech ťa velebia národy,
nech ťa velebia všetky národy.
5Nech sa tešia a jasajú národy,
že spravodlivo súdiš ľudí
a spravuješ národy na zemi.

6Bože, nech ťa velebia národy,
nech ťa velebia všetky národy.
7Zem vydala svoj plod;
nech nás požehná Boh, náš Boh;
8nech nás Boh požehná
a nech si ho ctia všetky končiny zeme.

Žalm 68 (67)
Pán vchádza ako víťaz

1Zbormajstrovi. Dávidov žalm. Pieseň.
2Boh vstáva a jeho nepriatelia sa tratia,
spred jeho tváre utekajú tí, čo ho nenávidia.
3Ako sa rozplýva dym, tak ich rozháňa;
ako sa vosk roztápa ohňom,
tak spred Božej tváre miznú hriešnici.
4Ale spravodliví sa môžu tešiť a jasať pred Božou tvárou
a v radosti sa veseliť.

5Spievajte Bohu a jeho meno žalmom velebte.
Pripravte cestu tomu, čo sa vznáša nad oblakmi:
jeho meno je Pán.
Plesajte pred ním;
6on je otec sirôt a záchranca vdov,
on je Boh vo svojom svätom príbytku.
7On je Boh, čo opusteným dáva prebývať v domoch,
väzňov privádza k šťastiu,
no odbojníci zostanú v zemi pustej.

8Bože, keď si kráčal na čele svojho ľudu
a prechádzal púšťou,
9zem sa zatriasla.
Pred tvárou Boha zo Sinaja sa rozpršala aj obloha,
pred tvárou Boha Izraela.
10Zoslal si, Bože, zúrodňujúci dážď
a vzpružil si svoju ochabnutú krajinu.
11Prebývajú v nej tvoje tvory,
pre chudobného si ju pripravil vo svojej dobrote, Bože.

12Pán vyslovuje slovo;
nesmierny zástup panien ohlasuje dobrú zvesť:
13„Utekajú králi, utekajú s vojskami
a korisť delí krásavica domu.
14Kým ste vy spali uprostred košiara,
striebrom sa zaskveli krídla holubice
a jej pierka žltým zlatom.
15Keď tam Všemohúci rozháňal kráľov,
snehom sa zabelel Selmon.“

16Vrch bášanský je vrch Boží,
pohorie Bášanu má veľa štítov.
17Prečo vy, strmé štíty, závidíte vrchu,
na ktorom sa Bohu zapáčilo prebývať?
Veď Boh tam bude bývať naveky.
18Božích vozov sú desaťtisíce tisícov:
Pán tiahne zo Sinaja do svätyne.
19Do výšav si vystúpil, so sebou si vzal zajatcov,
ľudí si prijal do daru,
aby u Pána Boha mohli bývať aj buriči.

20Nech je velebený Pán deň čo deň;
nesie nás Boh, naša spása.
21Náš Boh je Boh spásy,
on je Pán, čo zo smrti dáva uniknúť.
22Veď Boh rozbíja hlavy svojim nepriateľom
aj vlasaté temeno tým, čo zotrvávajú v hriechoch.

23I povedal Pán: „Z vrchov Bášanu ich privediem,
vyvediem ich z morských hlbín,
24aby sa tvoja noha zmáčala v krvi
a jazyky tvojich psov aby dostali podiel z nepriateľov.“

25Prizerajú sa, Bože, ako vstupuješ,
ako ty, môj Boh a kráľ, vstupuješ do svätyne.
26Na čele idú speváci, na konci zasa harfisti
a uprostred dievčatá bijúce na bubny.
27„Na zhromaždeniach Boha velebte,
velebte Pána, potomci Izraela.“
28Vpredu ich vedie mladučký Benjamín,
kniežatá Júdove v šíku bojovom,
kniežatá Zabulonove, kniežatá Neftaliho.

29Prejav, Bože, svoju moc,
upevni, Bože, čo si v nás vykonal.
30Nech pre tvoj chrám v Jeruzaleme
králi prinášajú dary.
31Zažeň obludu, čo sa skrýva v tŕstí,
čriedu býkov s teľcami národov;
nech sa ti s prútmi striebra pokoria.
Rozplaš národy, čo bažia za vojnou.
32Z Egypta prídu veľmoži,
Etiópia vystrie svoje ruky k Bohu.

33Spievajte Bohu, zemské kráľovstvá,
na harfách hrajte Pánovi, hrajteže Bohu,
34čo sa nesie na odvekých nebesiach k východu;
hľa, dvíha svoj hlas, svoj mocný hlas.

35Uznajte Božiu moc.
Nad Izraelom jeho veleba
a jeho moc až nad oblaky.
36Vznešený si, Bože, vo svojej svätyni.
Boh Izraela sám dáva silu i statočnosť svojmu ľudu.
Zvelebený buď, Bože.

Žalm 69 (68)
Nadšenie pre Boží dom

1Zbormajstrovi. Na nápev „Ľalia“. Dávidov žalm.
2Zachráň ma, Bože, lebo voda mi vystúpila až po krk.
3V bezodnom bahne viaznem a nemám pevnej pôdy pod nohami,
dostal som sa do hlbín vôd a zalieva ma príval.
4Ustatý som od volania, hrdlo mi zachríplo.
Unavili sa mi oči, čo tak vyzerám svojho Boha.
5Viac než mám vlasov na hlave,
je tých, čo ma bez príčiny nenávidia.
Mocnejší sú tí, čo ma prenasledujú, sú to nepriatelia klamárski;
musel som vrátiť, čo som neulúpil.

6Bože, ty poznáš moju pochabosť
a moje poklesky nie sú ti skryté.
7Nech sa nemusia pýriť pre mňa tí, čo dúfajú v teba,
Pane, Bože zástupov.
Nech sa nemusia hanbiť pre mňa tí,
čo ťa hľadajú, Bože Izraela.

8Pre teba znášam potupu
a hanba mi pokrýva tvár.
9Svojim bratom som sa stal cudzincom
a synom svojej matky neznámym.

10Stravuje ma horlivosť za tvoj dom,
padajú na mňa urážky tých, čo ťa urážajú.
11V pôstoch som si dušu vyplakal,
no aj to mi bolo na potupu.

12I vrecovinu som si obliekol
a príslovečným som sa stal.
13Utŕhajú si zo mňa tí, čo vysedávajú v bráne,
a pri víne pospevujú o mne pijani.

14Ale ja, Pane, obraciam sa modlitbou k tebe
v tomto čase milosti.
Vypočuj ma, Bože, pre svoju veľkú dobrotu,
pre svoju vernosť mi pomôž.
15Vytrhni ma z bahna, aby som sa nepohrúžil doň,
a budem vytrhnutý z moci svojich nenávistníkov
i z hlbokých vôd.
16Nech ma nezatopí príval vôd,
nech ma nepohltí hlbina
a priepasť nezavrie nado mnou pažerák.

17Vyslyš ma, Pane, veď si dobrotivý a láskavý;
pre svoje veľké milosrdenstvo pohliadni na mňa.
18Neodvracaj tvár od svojho služobníka,
veď, hľa, trpím; čím skôr ma vyslyš.

19Príď ku mne a zachráň ma,
so zreteľom na mojich nepriateľov ma vysloboď.
20Ty poznáš moju potupu,
moju hanbu i moje zneuctenie.

Ty vidíš všetkých, čo ma sužujú.
21Potupa mi zlomila srdce a ochabol som.
Čakal som, že dakto bude mať so mnou súcit, no takého som nestretol;
čakal som, že dakto ma poteší, ale taký sa nenašiel.
22Do jedla mi dali žlče
a keď som bol smädný, napojili ma octom.

23Nech sa im ich stôl stane nástrahou,
odplatou a pohoršením.
24Nech sa im oči zatemnia, aby nevideli,
a nech v bedrách oslabnú navždy.

25Vylej na nich svoje rozhorčenie,
nech ich zachváti páľava tvojho hnevu.
26Nech spustne ich táborisko
a v ich stanoch nech nemá kto bývať.

27Lebo prenasledujú toho, koho si ty udrel,
a množia bolesti tomu, koho si zranil.
28K ich neprávosti pridaj neprávosť,
nech nevojdú do tvojej spravodlivosti.
29Nech sú vytretí z knihy žijúcich
a nech nie sú zapísaní medzi spravodlivými.

30Som úbožiak, plný bolesti;
tvoja pomoc, Bože, ma pozdvihne.
31Piesňou chcem Božie meno osláviť
a velebiť ho chválospevmi.
32A Pánovi to bude milšie, ako keby som obetoval býka,
ako keby som obetoval junca, ktorému rastú rožky a ratice.

33Nech zvedia o tom ponížení a nech sa potešia;
hľadajte Boha a srdce vám oživne.
34Lebo Pán vypočuje chudobných
a nepohŕda svojimi, keď sú v zajatí.
35Nech ho chvália nebesia i zem,
moria a všetko, čo sa hýbe v nich.

36Lebo Boh zachráni Sion
a vybuduje mestá Júdove;
usadia sa tam a budú ich majetkom.
37A zdedia ho potomci jeho služobníkov
a tí, čo milujú jeho meno, budú v ňom prebývať.

Žalm 70 (69)
Bože, príď mi na pomoc

1Zbormajstrovi. Dávidov žalm. Na spomienku.
2Bože, príď mi na pomoc;
Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

3Nech sa hanbia a červenajú tí,
čo mi číhajú na život.
Nech sú zavrátení a nech sa hanbia tí,
čo mi chcú zle.

4Nech ustúpia a zapýria sa tí,
čo mi hovoria: „Tak mu treba.“
5No nech jasajú a radujú sa z teba tí, čo ťa hľadajú,
a nech ustavične volajú: „Nech je zvelebený Boh“
tí, čo tvoju spásu milujú.

6No ja som úbožiak a bedár;
Bože, ponáhľaj sa ku mne.
Ty si moja pomoc a môj osloboditeľ,
Pane, nemeškaj.

Žalm 71 (70)
Pán, moja nádej od mladosti

1V teba, Pane, som dúfal;
nebudem zahanbený naveky.
2Vo svojej spravodlivosti ma vysloboď a zachráň,
nakloň ku mne svoj sluch a pomôž mi.

3Buď mi ochrannou skalou
a opevneným hradom na moju záchranu;
veď ty si moja opora a moje útočište.
4Bože môj, vytrhni ma z ruky hriešnika,
z ruky svojvoľníka a ničomníka.

5Lebo ja, Pane, túžim za tebou,
ty, Pane, si moja nádej od mojej mladosti.
6Od matkinho lona mám v tebe oporu,
od života matky si mojím ochrancom;
tebe vždy patrí môj chválospev.
7Som ako zázrak pre mnohých
a ty mi mocne pomáhaš.

8Nech sa mi ústa naplnia tvojou oslavou
a nech ťa velebím deň čo deň.
9Neodožeň ma v čase staroby,
neopusť ma, keď mi sily ochabnú.

10Moji nepriatelia hovoria o mne
a tí, čo číhajú na môj život,
radia sa spoločne
11a vravia: „Boh ho opustil.
Prenasledujte ho a chyťte ho,
veď ho nemá kto zachrániť.“

12Nevzďaľuj sa, Bože, odo mňa,
Bože môj, ponáhľaj sa mi na pomoc.
13Nech sa zahanbia a zhynú moji protivníci,
hanba a potupa nech pokryje tých, čo mi zlo chystajú.

14Ja však budem úfať neprestajne
a všade budem šíriť tvoju chválu.
15Moje ústa budú hlásať tvoju spravodlivosť
a tvoju spásu deň čo deň,
hoci ju ani neviem vyjadriť.

16Budem hovoriť o veľkých činoch Pánových;
Pane, budem spomínať len tvoju spravodlivosť.
17Bože, ty si ma poúčal od mojej mladosti
a ja až doteraz ohlasujem tvoje diela zázračné.
18Až do staroby a do rokov šedivých,
Bože, neopúšťaj ma,
kým nezvestujem silu tvojho ramena
všetkým pokoleniam budúcim.

Tvoja moc 19a tvoja spravodlivosť, Bože,
siaha až po nebo, ty si stvoril veľkolepé diela:
Bože, kto sa ti vyrovná?
20Aké a koľké i trpké súženia dopustil si na mňa;
ale znova si ma oživil
a z hlbín zeme si ma opäť vyviedol.
21Zveľadíš moju česť,
prídeš a mňa potešíš.

22Lebo i ja teba oslávim,
tvoju vernosť budem chváliť na harfe, Bože môj,
na citare ti zahrám, Svätý Izraela.
23Jasať budú moje pery, keď ti zaspievam,
i moja duša, ktorú si vykúpil.
24Ba i môj jazyk bude rozprávať o tvojej spravodlivosti deň čo deň,
keď potupa i hanba stihne tých, čo mi chystajú zlo.

Žalm 72 (71)
Mesiášova kráľovská moc

1Od Šalamúna.
Bože, zver svoju právomoc kráľovi,
kráľovmu synovi svoju spravodlivosť,
2aby spravodlivo vládol nad tvojím ľudom
a podľa práva nad tvojimi chudobnými.

3Vrchy nech ľudu prinesú pokoj
a pahorky spravodlivosť.
4Prisúdi právo ľuďom úbohým,
poskytne pomoc deťom bedára
a krivditeľa pokorí.
5Dlho ako slnko, dlhšie ako luna bude kraľovať
z pokolenia na pokolenie.

6Ako dážď spadne na trávu
a ako voda, čo zem zavlažuje.
7V jeho dňoch bude prekvitať spravodlivosť a plnosť pokoja,
kým mesiac nezhasne.
8A bude panovať od mora až k moru
a od Rieky až na kraj zeme.

9Obyvatelia púšte pred ním pokľaknú
a jeho nepriatelia budú lízať prach.
10Králi Taršišu a ostrovov prinesú mu dary,
oddajú mu dane králi Arabov aj zo Sáby.
11Budú sa mu klaňať všetci králi,
slúžiť mu budú všetky národy.

12On vyslobodí bedára, čo volá k nemu,
i chudobného, ktorému nik nepomáha.
13Zmiluje sa nad chudobným a bedárom,
zachráni život úbožiakom.
14A vyslobodí ich z útlaku a násilia,
lebo v jeho očiach je vzácna ich krv.

15Bude žiť a z Arábie zlato dostávať,
stále sa budú modliť za neho
a dobrorečiť mu každý deň.
16Na zemi bude hojnosť obilia,
bude sa vlniť až po temená hôr.
Jeho ovocie bude ako Libanon
a mestá rozkvitnú ako poľná tráva.

17Jeho meno nech je velebené naveky;
kým bude svietiť slnko, jeho meno potrvá.
V ňom budú požehnané všetky kmene zeme,
zvelebovať ho budú všetky národy.

18Nech je zvelebený Pán, Boh Izraela,
čo jediný koná zázraky.
19Jeho vznešené meno nech je velebené naveky
a jeho velebou nech sa naplní celá zem. Staň sa! Amen!