## Piata kniha žalmov (107 – 150 [106 – 150])

Žalm 107 (106)
Vďaka za oslobodenie

1Oslavujte Pána, lebo je dobrý,
lebo jeho milosrdenstvo trvá naveky.
2Tak nech hovoria tí, ktorých Pán vykúpil,
ktorých vykúpil z rúk protivníkových
3a zhromaždil z rozličných krajín
od východu i západu,
od severu i od mora.

4Blúdili pustatinou a po vyprahnutej stepi,
nenachádzali cestu k trvalému bydlisku.
5Mali hlad a smäd,
ubúdalo v nich života.
6V súžení volali k Pánovi
a on ich vyslobodil z úzkostí.

7Na správnu cestu ich priviedol,
aby šli po nej k trvalému bydlisku.
8Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo
a za zázraky v prospech ľudí,
9lebo smädného napojil
a hladného nakŕmil dobrotami.

10V temnotách a v tieni smrti sedeli,
sputnaní biedou a železom,
11lebo sa vzopreli Božím výrokom
a zámery Najvyššieho zavrhli.
12Preto ich srdce útrapami pokoril,
ostali nevládni a bez pomoci.
13V súžení volali k Pánovi
a on ich vyslobodil z úzkostí.

14Z temnôt a z tône smrti ich vyviedol
a ich putá rozlomil.
15Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo
a za zázraky v prospech ľudí,
16lebo rozdrvil brány bronzové
a rozlomil závory zo železa.

17Na ceste neprávosti rozum stratili
a trpeli za svoje priestupky.
18Každý pokrm sa im sprotivil
a priblížili sa až k bránam smrti.
19V súžení volali k Pánovi
a on ich vyslobodil z úzkostí.

20Zoslal im svoje slovo a uzdravil ich
a vyslobodil ich zo záhuby.
21Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo
a za zázraky v prospech ľudí.
22Obetu chvály nech mu prinesú,
o jeho skutkoch nech hovoria s plesaním.

23Púšťali sa na lodiach po mori
a na veľkých vodách robili obchody.
24Tam videli diela Pánove
a na hlbočinách jeho zázraky.
25Prehovoril a vyvolal búrku úžasnú,
až sa morské vlny vzdúvali;
26priam k nebu stúpali
a vzápätí sa prepadali do hlbín;
duša im hrôzou zmierala.
27Knísali sa a tackali ako opití;
boli v koncoch so všetkou svojou múdrosťou.
28V súžení volali k Pánovi
a on ich vyslobodil z úzkostí.

29Búrku premenil na vánok
a morské vlny umĺkli.
30Tešili sa, že vlny utíchli,
a priviedol ich do prístavu, za ktorým túžili.
31Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo
a za zázraky v prospech ľudí.
32V zhromaždeniach ľudu nech ho velebia
a nech ho chvália v zbore starších.

33Potoky na púšť premenil
a na súš vodné pramene,
34úrodnú zem na soľnú step
pre zlobu jej obyvateľov.
35A z púšte zasa urobil jazerá,
z vyschnutej zeme vodné pramene.

36Hladujúcich tam usadil
i založili si trvalé bydlisko.
37Obsiali polia a vysadili vinice
a získali bohatú úrodu.
38I požehnal ich a rozmnožili sa preveľmi
a nezmenšil im ani počet dobytka.
39A zasa ich málo zostalo a dostali sa do biedy
pod ťarchou nešťastia a bolesti.

40Opovrhnutím zahrnul kniežatá
a dal im blúdiť po stepi neschodnej.
41Chudákov však z biedy povzniesol,
ich rody ako stáda rozmnožil.
42Spravodliví to uvidia a potešia sa,
ničomníci všetci stratia reč.
43Kto je dosť múdry, že sa nad tým zamyslí
a pochopí milosrdenstvo Pánovo?

Žalm 108 (107)
Oslava Pána a prosba o pomoc

1Pieseň. Dávidov žalm.
2Ochotné je moje srdce, Bože,
ochotné je moje srdce:
budem ti spievať a hrať.
Prebuď sa, duša moja,
3prebuď sa, harfa a citara,
chcem zobudiť zornicu.

4Budem ťa, Pane, velebiť medzi pohanmi
a zaspievam ti žalmy medzi národmi.
5Lebo až po nebesia siaha tvoje milosrdenstvo
a tvoja vernosť až po oblaky.
6Bože, vznes sa nad nebesia
a tvoja sláva nech je nad celou zemou.
7Zachráň svojich najmilších;
pomôž svojou pravicou a vyslyš ma.

8Vo svojej svätyni Boh povedal:
„S radosťou rozdelím Sichem
a rozmeriam sukotské údolie.“
9Môj je Galaád a môj je Manasses;
Efraim je prilba mojej hlavy
a Júda moje žezlo vladárske.
10Moab je nádrž, v ktorej sa kúpavam,
Idumea sa mi stane podnožkou,
nad Filištínskom víťazne zajasám.“

11Kto ma privedie do opevneného mesta
a kto ma odprevadí až do Idumey?
12Kto iný ako ty, Bože, čo si nás odvrhol?
A prečo už, Bože, nekráčaš na čele našich vojsk?
13Ty nám pomôž dostať sa z útlaku,
pretože ľudská pomoc nestačí.
14S Bohom budeme udatní,
on našich nepriateľov pošliape.

Žalm 109 (108)
Proti zradným nepriateľom

1Zbormajstrovi. Dávidov žalm.
Bože, chvála moja, nemlč,
2lebo sa proti mne otvorili ústa hriešnika a ústa podvodníka.

Hovoria proti mne lživým jazykom,
3zahŕňajú ma nenávistnými rečami
a napádajú ma bez príčiny.
4Za moju lásku broja proti mne;
ale ja sa modlím.
5Zlom sa mi odplácajú za dobré
a nenávisťou za lásku.

6Postav nad neho hriešnika.
Žalobca nech stojí po jeho pravici.
7Keď ho budú súdiť, nech vyjde ako odsúdený
a jeho modlitba nech mu bude hriechom.
8Jeho dní nech je čím menej
a jeho úrad nech prevezme iný.
9Jeho deti nech ostanú sirotami
a vdovou jeho manželka.
10Jeho synovia nech sa voslep túlajú a nech žobrú,
nech ich vyženú z ich spustošených príbytkov.

11Nech ho úžerník oberie o celý majetok
a plody jeho práce nech rozchvacujú cudzí.
12Nech mu nik nepreukáže milosrdenstvo
a nech sa nik nezľutuje nad jeho sirotami.
13Jeho potomstvo nech vyhynie,
nech je vytreté v ďalšom pokolení ich meno.
14Pán nech pamätá na neprávosť jeho otcov
a hriech jeho matky nech sa nezotrie.
15Pán nech ich má stále pred očami
a nech vyhladí ich pamiatku zo zeme.

16Za to, že mu ani nenapadlo byť milosrdným,
ale prenasledoval bedára a žobráka
a skľúčeného v srdci chcel usmrtiť.
17Miloval kliatbu, nech ho teda postihne;
nechcel požehnanie, nech sa teda vzdiali od neho.
18Preklínanie si obliekal sťa odev,
nech vojde do jeho vnútra ako voda
a do jeho kostí ako olej.
19Nech mu je šatou, ktorou sa odeje,
a pásom, ktorým sa vždy opáše.
20Tak nech Pán odplatí tým, čo na mňa žalujú
a zle hovoria proti mne.

21Ale ty, Pane, Pane, pre svoje meno sa ma zastaň,
veď tvoje milosrdenstvo je láskavé;
22zachráň ma, lebo ja som úbohý a chudobný
a moje srdce je vo mne ranené.
23Odchádzam ako tieň, ktorý sa nakláňa,
striasajú ma ako kobylku.
24Od pôstu sa mi podlamujú kolená,
a telo mi chradne bez oleja.
25Som im už len na posmech;
keď ma vidia, potriasajú hlavou.

26Pomôž mi, Pane, Bože môj,
zachráň ma podľa svojho milosrdenstva.
27Nech poznajú, že to tvoja ruka,
že si to ty, Pane, urobil.
28Oni nech preklínajú, ty však žehnaj;
nech sú zahanbení tí, čo vystupujú proti mne,
a tvoj služobník nech sa raduje.
29Nech hanba pokryje tých, čo ma osočujú,
a potupa nech ich zahalí ako plášť.

30Veľmi budem oslavovať Pána svojimi ústami,
budem ho chváliť uprostred zástupov,
31lebo on stojí po pravom boku chudáka,
aby ho zachránil pred jeho sudcami.

Žalm 110 (109)
Mesiáš, kráľ a kňaz

1Dávidov žalm.
Pán povedal môjmu Pánovi: „Seď po mojej pravici,
kým nepoložím tvojich nepriateľov za podnožku tvojim nohám.“

2Moc tvojho žezla rozšíri Pán zo Siona:
panuj uprostred svojich nepriateľov.
3Odo dňa tvojho narodenia patrí ti vláda
v posvätnej nádhere.
Splodil som ťa ako rosu pred východom zornice.

4Pán prisahal a nebude ľutovať:
„Ty si kňaz naveky podľa radu Melchizedechovho.“
5Pán je po tvojej pravici,
v deň svojho hnevu kráľov porazí.
6Súdiť bude národy: nakopia sa mŕtvoly;
po šírej zemi hlavy rozdrví.

7Cestou sa napije z potoka
a potom hlavu zdvihne.

Žalm 111 (110)
Veľké sú diela Pánove

1ALELUJA.
Z celého srdca chcem oslavovať Pána
v zbore spravodlivých i v zhromaždení.

2Veľké sú diela Pánove;
nech ich skúmajú všetci, čo majú v nich záľubu.
3Nádherné a vznešené sú jeho diela,
jeho spravodlivosť platí naveky.
4Ustanovil pamiatku na svoje obdivuhodné skutky;
Pán je milosrdný a milostivý.
5Pokrm dal tým, čo sa ho boja;
svoju zmluvu má stále na mysli.

6Svoje mocné skutky oznámil svojmu ľudu
a dal im dedičstvo pohanov;
7pravdivé a spravodlivé sú diela jeho rúk.
Nezrušiteľné sú všetky jeho príkazy,
8upevnené naveky,
založené na pravde a spravodlivosti.
9Vykúpenie poslal svojmu ľudu,
zmluvu uzavrel naveky.

Jeho meno je sväté a vzbudzuje hrôzu;
10bohabojnosť je počiatok múdrosti
a múdro robia všetci, čo ju pestujú;
jeho chvála ostáva naveky.

Žalm 112 (111)
Blaženosť spravodlivého človeka

1ALELUJA.
Blažený muž, ktorý sa bojí Pána
a má veľkú záľubu v jeho príkazoch.
2Jeho potomstvo bude mocné na zemi,
pokolenie spravodlivých bude požehnané.
3V jeho dome bude úspech a bohatstvo,
jeho spravodlivosť ostane naveky.

4Spravodlivým žiari svetlo v temnotách,
milosrdný, milostivý a spravodlivý.
5V obľube je človek, čo sa zľutúva a rád pomáha,
čo svoj majetok čestne spravuje;
6nikdy nezakolíše.

Vo večnej pamäti bude spravodlivý,
7nebude sa báť zlej zvesti.
Jeho srdce je pevné, dôveruje v Pána,
8bezpečné je jeho srdce, nebojí sa,
kým nepokorí svojich nepriateľov.
9Rozdeľuje a dáva chudobným;
jeho dobročinnosť potrvá naveky
a jeho moc a sláva budú stále rásť.

10Hriešnik to uvidí a zanevrie,
zubami bude škrípať a hynúť závisťou.
Želanie hriešnikov vyjde nazmar.

Žalm 113 (112)
Chválospev na meno Pánovo

1ALELUJA.
Chváľte, služobníci Pánovi,
chváľte meno Pánovo.
2Nech je velebené meno Pánovo
odteraz až naveky.
3Od východu slnka až po západ
nech je oslávené meno Pánovo.

4Vyvýšený je Pán nad všetky národy
a jeho sláva nad nebesia.
5Kto je ako Pán, náš Boh,
čo tróni na výsostiach,
6a predsa dbá o všetko nepatrné
na nebi i na zemi?

7Z prachu dvíha chudobného
a zo smetiska povyšuje bedára
8a dáva mu sedieť vedľa kniežat,
vedľa kniežat svojho ľudu.

9Neplodnej dáva bývať v dome
ako šťastnej matke detí.

Žalm 114 (113 A)
Vyslobodenie Izraela z Egypta

1Keď Izrael vyšiel z Egypta,
dom Jakubov spomedzi ľudu cudzieho,
2Judea sa stala jeho svätyňou,
Izrael jeho kráľovstvom.

3More to videlo a zutekalo,
Jordán sa naspäť obrátil;
4vrchy poskakovali ako barance
pahorky ako jahňatá.

5Čo ti je, more, že utekáš,
a tebe, Jordán, že sa naspäť obraciaš?
6Vrchy, prečo poskakujete ako barance
a vy, pahorky, ako jahňatá?

7Zachvej sa, zem, pred tvárou Pánovou,
pred tvárou Boha Jakubovho,
8čo skalu mení na jazerá vôd
a kameň na pramene vôd.

Žalm 115 (113 B)
Chvála pravého Boha

1Nie nás, Pane, nie nás,
ale svoje meno osláv
pre svoje milosrdenstvo a pre svoju vernosť.
2Prečo majú hovoriť pohania:
„Kdeže je ten ich Boh?“
3Veď náš Boh je v nebi
a stvoril všetko, čo chcel.

4Pohanské modly, hoc sú zo striebra a zo zlata,
sú dielom ľudských rúk.
5Majú ústa, ale nehovoria,
majú oči, a nevidia.
6Majú uši, ale nepočujú,
majú nozdry, a nečuchajú.
7Majú ruky, ale nehmatajú;
majú nohy, a nechodia,
z hrdla nevydajú hlas.
8Im budú podobní ich tvorcovia
a všetci, čo v ne veria.

9Dom Izraelov dúfa v Pána,
on je ich pomoc a záštita.
10Dom Áronov dúfa v Pána,
on je ich pomoc a záštita.
11Všetci bohabojní dúfajú v Pána,
on je ich pomoc a záštita.

12Pán na nás pamätá
a žehná nás.
Požehnáva dom Izraelov,
požehnáva dom Áronov.
13Požehnáva všetkých, čo si ctia Pána,
malých i veľkých.

14Nech Pán aj vás zveľadí,
vás i vaše deti.
15Nech vás požehnáva Pán,
ktorý stvoril nebo i zem.

16Nebesia si Pán vyhradil pre seba,
ale zem dal synom človeka.
17Mŕtvi ťa, Pane, chváliť nemôžu,
ani tí, čo zostupujú do ríše mlčania.
18Lež my, živí, velebíme Pána
odteraz až naveky.
ALELUJA.

Žalm 116 (114, 1-9; 115)
Vzdávanie vďaky

1ALELUJA.
Milujem Pána, lebo vypočul
môj prosebný hlas,
2lebo svoj sluch naklonil ku mne,
kedykoľvek som ho vzýval.

3Keď ma omotali povrazy smrti
a zmocnili sa ma úzkosti podsvetia,
keď som sa ocitol v súžení a trápení,
4vzýval som meno Pánovo:
„Pane, zachráň môj život!“

5Milostivý a spravodlivý je Pán,
náš Boh sa zľutúva.
6Pán ochraňuje maličkých;
pomohol mi, keď som bol v biede.

7Znova sa, duša moja, upokoj,
lebo Pán ti dobre urobil,
8lebo môj život zachránil od smrti,
moje oči od sĺz
a moje nohy pred pádom.
9Pred tvárou Pána budem kráčať
v krajine žijúcich.

10Dôveroval som, aj keď som povedal:
„Som veľmi pokorený.“
11V rozrušení som vyriekol:
„Všetci ľudia klamú.“

12Čím sa odvďačím Pánovi
za všetko, čo mi dal?
13Vezmem kalich spásy
a budem vzývať meno Pánovo.

14Pánovi splním svoje sľuby
pred všetkým jeho ľudom.
15V Pánových očiach má veľkú cenu
smrť jeho svätých.

16Pane, som tvoj sluha,
som tvoj sluha a syn tvojej služobnice.
Ty si mi putá rozviazal:
17obetu chvály tí prinesiem
a budem vzývať meno Pánovo.

18Splním svoje sľuby Pánovi
pred všetkým jeho ľudom
19v nádvoriach domu Pánovho,
uprostred teba, Jeruzalem.

Žalm 117 (116)
Oslava milosrdného Pána

1ALELUJA.
Chváľte Pána, všetky národy,
oslavujte ho, všetci ľudia;

2lebo je veľké jeho milosrdenstvo voči nám
a pravda Pánova trvá naveky.

Žalm 118 (117)
Jasavý spev za záchranu

1Oslavujte Pána, lebo je dobrý,
lebo jeho milosrdenstvo trvá naveky.

2Teraz nech hovorí Izrael, že Pán je dobrý,
že jeho milosrdenstvo trvá naveky.
3Teraz nech hovorí dom Áronov:
jeho milosrdenstvo trvá naveky.
4Teraz nech hovoria všetci bohabojní:
jeho milosrdenstvo trvá naveky.

5V súžení som vzýval Pána
a Pán ma vypočul a vyslobodil.
6Pán je so mnou,
nuž nebojím sa; čože mi môže urobiť človek?
7Pán je so mnou a pomáha mi;
nemusím si všímať svojich nepriateľov.

8Lepšie je utiekať sa k Pánovi,
ako sa spoliehať na človeka.
9Lepšie je utiekať sa k Pánovi,
ako sa spoliehať na mocnárov.

10Obkľúčili ma všetci pohania,
ale v mene Pánovom som ich porazil.
11Obkľúčili ma zovšadiaľ,
ale v mene Pánovom som ich porazil.
12Obkľúčili ma ako roj včiel
a vzbĺkli ako plameň z raždia,
ale v mene Pánovom som ich porazil.
13Prudko dorážali na mňa, aby som sa zrútil,
no Pán mi pomohol.
14Moja sila a chvála je Pán,
on sa mi stal záchrancom.

15Hlas plesania nad záchranou
znie v stánkoch spravodlivých:
16„Pánova pravica mocne zasiahla,
Pánova pravica ma zdvihla;
Pánova pravica mocne zasiahla.“

17Ja nezomriem, budem žiť
a vyrozprávam skutky Pánove.
18Prísne ma Pán potrestal,
no nevydal ma smrti napospas.
19Otvorte mi brány spravodlivosti,
vojdem nimi apoďakujem sa Pánovi.

20Toto je brána Pánova;
len spravodliví ňou vchádzajú.
21Ďakujem ti, že si ma vyslyšal
a že si ma zachránil.

22Kameň, čo stavitelia zavrhli,
stal sa kameňom uholným.
23To sa stalo na pokyn Pána;
vec v našich očiach obdivuhodná.
24Toto je deň, ktorý učinil Pán,
plesajme a radujme sa z neho.

25Pane, spas ma;
Pane, daj mi úspech.

26Požehnaný, ktorý prichádza v mene Pánovom.
Požehnávame vás z domu Pánovho.

27Boh, Pán, je naším svetlom.
Vystrojte sprievod s ozdobnými vetvami
až k rohom oltára.

28Ty si môj Boh, vďaky ti vzdávam;
ty si môj Boh, velebím ťa.

29Oslavujte Pána, lebo je dobrý,
lebo jeho milosrdenstvo trvá naveky.

Žalm 119 (118)
Rozjímanie o Božom slove

Alef (1-8)
1Blažení tí, čo idú cestou života bez poškvrny,
čo kráčajú podľa zákona Pánovho.
2Blažení tí, čo zachovávajú jeho príkazy
a celým srdcom ho vyhľadávajú.
3To sú tí, čo nepáchajú neprávosť
a idú jeho cestami.
4Ty si dal príkazy,
aby sa verne plnili.
5Kiež by ma moje cesty viedli tak,
žeby som zachovával tvoje ustanovenia.
6Veru nebudem zahanbený,
keď budem dodržiavať všetky tvoje príkazy.
7S úprimným srdcom ti chcem ďakovať,
že som poznal tvoje spravodlivé výroky.
8Tvoje ustanovenia chcem zachovať,
len ty ma nikdy neopusť.

Bét (9-16)
9Ako sa mladík na svojej ceste udrží čistým?
Tak, že bude zachovávať tvoje slová.
10Celým svojím srdcom ťa vyhľadávam;
nedaj, aby som zablúdil od tvojich príkazov.
11V srdci si uchovávam tvoje výroky
aby som proti tebe nezhrešil.
12Pane, ty si velebený;
nauč ma svoje ustanovenia.
13Svojimi perami
vypočítavam všetky výroky tvojich úst.
14Keď idem cestou tvojich zákonov, mám väčšiu radosť
ako zo všetkého bohatstva.
15Chcem sa cvičiť v tvojich predpisoch,
rozjímať o tvojich cestách.
16V tvojich ustanoveniach mám záľubu,
na tvoje slová nechcem zabúdať.

Gimel (17-24)
17Preukáž dobro svojmu služobníkovi a budem žiť
a tvoje slová zachovám.
18Otvor mi oči,
aby som pozoroval divy tvojho zákona.
19Hoci som na zemi iba hosť,
neskrývaj predo mnou svoje predpisy.
20Túžbou za tvojimi výrokmi sa mi duša umára,
umára jednostaj.
21Pyšných zahriakuješ
a tí, čo bočia od tvojich príkazov, sú prekliati.
22Oddiaľ odo mňa hanbu a potupu,
lebo ja dodržiavam tvoje ustanovenia.
23Hoci mocnári zasadajú a radia sa proti mne,
tvoj sluha rozjíma o tvojich predpisoch.
24Veď tvoje ustanovenia sú mi rozkošou
a tvoje príkazy radcami.

Dalet (25-32)
25Uviazol som v prachu,
oživ ma podľa svojho slova.
26Tebe som vyjavil svoje cesty a ty si ma vypočul;
pouč ma o svojich prikázaniach.
27Daj, aby som pochopil cestu tvojich príkazov,
a budem rozjímať o tvojich obdivuhodných skutkoch.
28Od zármutku je moja duša plná sĺz;
pozdvihni ma podľa svojho slova.
29Odvráť ma od cesty lži
a milostivo mi daj svoj zákon.
30Cestu pravdy som si vyvolil,
tvoje slová mám stále pred sebou.
31Prilipol som, Pane, k tvojim príkazom;
nezahanbi ma.
32Pobežím po ceste tvojich príkazov,
lebo ty dávaš môjmu srdcu odvahu.

Hé (33-40)
33Pane, ukáž mi cestu svojich prikázaní
a ja vždy pôjdem po nej.
34Daj mi chápavosť a ja tvoj zákon zachovám
a celým srdcom sa ho budem pridŕžať.
35Priveď ma na chodník svojich príkazov,
lebo som si ho obľúbil.
36Nakloň mi srdce k svojej náuke,
a nie ku chamtivosti.
37Odvráť mi oči, nech nepozerajú na márnosť;
na tvojej ceste dopraj mi života.
38Svojmu sluhovi splň svoj sľub,
čo vedie k bázni pred tebou.
39Odvráť odo mňa potupu, ktorej som vystavený;
veď tvoja náuka je radostná.
40Hľa, túžim za tvojimi príkazmi;
nuž oživ ma v svojej spravodlivosti.

Vau (41-48)
41Pane, nech zostúpi na mňa tvoje zmilovanie,
tvoja pomoc, ktorú si mi prisľúbil.
42Potom odpoviem tým, čo ma potupujú,
že dôverujem tvojim slovám.
43Nikdy neodním slovo pravdy z mojich úst,
veľmi dôverujem tvojim výrokom.
44Tvojho zákona sa chcem stále pridŕžať,
na večné veky.
45Tak budem kráčať bezpečnou cestou,
lebo dbám na tvoje príkazy.
46O tvojej náuke budem svedčiť pred kráľmi
a nebudem sa hanbiť.
47Budem sa tešiť z tvojich predpisov,
lebo som si ich obľúbil.
48Svoje ruky budem dvíhať k tvojim predpisom, ktoré som si obľúbil;
a cvičiť sa budem v tvojich príkazoch.

Zajin (49-56)
49Pamätaj na slovo, čo si dal svojmu služobníkovi;
lebo ním si mi dal nádej.
50To ma utešuje v ponížení,
že mi tvoje slovo vracia život.
51Pyšní sa mi vysmievajú náramne;
ale ja sa neodchyľujem od tvojho zákona.
52Mám v pamäti tvoje pradávne rozhodnutia, Pane,
a to je mi potechou.
53Ovláda ma rozhorčenie
voči hriešnikom, čo zrádzajú tvoj zákon.
54Tvoje ustanovenia sa mi stali piesňou
na mieste môjho putovania.
55Na tvoje meno, Pane, v noci spomínam
a chcem dodržať tvoj zákon.
56To je môj údel:
zachovať tvoje príkazy.

Chét (57-64)
57Pane, ty si moje všetko;
povedal som: Budem zachovávať tvoje slová.
58Celým srdcom ťa prosím;
zmiluj sa nado mnou, ako si prisľúbil.
59O svojich cestách rozmýšľam
a svoje kročaje riadim podľa tvojej náuky.
60Ponáhľam sa a neváham
zachovávať tvoje prikázania.
61Dostal som sa do osídel hriešnikov,
no predsa som nezabudol na tvoj zákon.
62Uprostred noci vstávam a zvelebujem ťa
za tvoje spravodlivé výroky.
63Pridávam sa ku všetkým tvojim ctiteľom,
k tým, čo zachovávajú tvoje príkazy.
64Pane, zem je plná tvojej milosti;
nauč ma tvojim ustanoveniam.

Tét (65-72)
65Pane, svojmu služobníkovi si preukázal dobro,
ako si prisľúbil.
66Nauč ma dobrotivosti, múdrosti a poznaniu,
veď verím tvojej náuke.
67Pred svojím pokorením som blúdil,
no teraz už dbám na tvoje výroky.
68Dobrotivý si a preukazuješ dobrodenia,
daj mi poznať tvoju spravodlivosť.
69Pyšní vymýšľajú proti mne klamstvá,
no ja z celého srdca zachovávam tvoje príkazy.
70Ich srdce stučnelo a otupelo,
ja však mám radosť v tvojom zákone.
71Že som bol pokorený, dobre mi,
aspoň som si tvoju spravodlivosť osvojil.
72Lepší je pre mňa zákon tvojich úst
ako tisícky v zlate a striebre.

Jód (73-80)
73Tvoje ruky ma utvorili a stvárnili.
Daj mi chápavosť a osvojím si tvoju náuku.
74Uzrú ma bohabojní a budú sa tešiť,
že veľmi dôverujem tvojim slovám.
75Viem, Pane, že spravodlivé sú tvoje rozsudky
a že si ma právom pokoril.
76Buď ku mne milosrdný a poteš ma,
ako si prisľúbil svojmu služobníkovi.
77Nech zostúpi na mňa tvoje zľutovanie a budem žiť,
lebo tvoj zákon je mojím potešením.
78Nech sú zahanbení pyšní, čo ma úskočne sužujú,
ja však neprestanem rozjímať o tvojich príkazoch.
79Nech sa pridajú ku mne tí, čo sa ťa boja
a čo poznajú tvoju náuku.
80Nech sa mi srdce nepoškvrní priestupkom proti tvojim príkazom,
aby som sa hanbiť nemusel.

Kaf (81-88)
81Duša mi omdlieva túžbou za tvojou spásou
a tvojim slovám veľmi dôverujem.
82Oči mi slabnú túžbou za tvojím výrokom
a hovoria: „Kedy ma potešíš?“
83Hoci som ako mech v dyme,
predsa nezabúdam na tvoje ustanovenia.
84Koľko dní ešte ostáva tvojmu sluhovi?
Kedy už mojich nepriateľov na súd predvoláš?
85Jamu mi vykopali namyslenci,
tí, čo nežijú podľa tvojho zákona.
86Všetky tvoje predpisy sú pravdivé;
prenasledujú ma úskočne: pomôž mi.
87Bezmála ma zahubili na zemi;
no ja som ani tak neopustil tvoje príkazy.
88A preto, že ty si milosrdný, dožič mi života
i budem sa pridŕžať tvojej náuky.

Lamed (89-96)
89Pane, tvoje slovo
trvá naveky ako nebesia.
90Tvoja vernosť z pokolenia na pokolenie;
upevnil si zem a ona trvá.
91Podľa tvojho rozhodnutia všetko trvá podnes,
lebo všetko slúži tebe.
92Keby mi tvoj zákon nebol rozkošou,
vari by som bol už zahynul vo svojom pokorení.
93Nikdy nezabudnem na tvoje príkazy,
lebo nimi ma oživuješ.
94Tvoj som: zachráň ma,
veď dbám na tvoje príkazy.
95Hriešnici striehnu na mňa a chcú ma zahubiť,
ale ja rozjímam o tvojich príkazoch.
96Videl som, že každá dokonalosť má medze,
iba tvoj príkaz platí neobmedzene.

Mem (97-104)
97Pane, tvoj zákon veľmi milujem,
rozjímam o ňom celý deň.
98Tvoja náuka robí ma rozumnejším nad mojich nepriateľov,
ustavične sa jej pridŕžam.
99Múdrejší som nad všetkých mojich učiteľov,
lebo o tvojich prikázaniach rozjímam.
100Chápavejší som nad starcov,
lebo zachovávam tvoje príkazy.
101Svojim nohám nedovolím vykročiť na zlé cesty,
chcem dodržiavať tvoje slová.
102Neodkláňam sa od tvojich predpisov,
lebo ty si mi zákon stanovil.
103Aké sladké sú tvoje výroky môjmu podnebiu,
mojim ústam sú sladšie ako med.
104Zmúdrel som z tvojich príkazov,
preto nenávidím cesty klamstva.

Nún (105-112)
105Tvoje slovo je svetlo pre moje nohy
a pochodeň na mojich chodníkoch.
106Prisahal som a trvám na tom,
že budem zachovávať tvoje spravodlivé výroky.
107Pane, vždy a všade ma ponižujú,
daj mi žiť, ako si prisľúbil.
108Pane, láskavo prijmi obetu chvály mojich úst
a pouč ma o svojich zámeroch.
109Môj život je stále v nebezpečenstve,
ale ja nezabúdam na tvoj zákon.
110Hriešnici mi kladú nástrahy,
ale ja neopúšťam tvoje príkazy.
111Tvoja náuka je mojím večným dedičstvom,
lebo je slasťou môjmu srdcu.
112Srdce som si upriamil tak, aby plnilo tvoje príkazy
navždy a naveky.

Samech (113-120)
113Nenávidím ľudí dvojtvárnych,
ale tvoj zákon milujem.
114Ty si mi ochrana a záštita,
na tvoje slovo sa najviac spolieham.
115Odstúpte odo mňa, zlomyseľníci,
ja chcem zachovať príkazy svojho Boha.
116Ujmi sa ma podľa svojho prísľubu a budem žiť;
a nezahanbi ma v mojej nádeji.
117Podopri ma a to ma zachráni,
vždy sa budem tešiť z tvojich ustanovení.
118Zavrhuješ všetkých, čo opúšťajú tvoje ustanovenia,
lebo ich zmýšľanie je klamné.
119Ako odpad ničíš všetkých hriešnikov na zemi,
preto tvoje prikázania milujem.
120Telo sa mi chveje od strachu pred tebou,
lebo sa bojím tvojich rozsudkov.

Ain (121-128)
121Podľa práva a spravodlivosti som si počínal;
nevydávaj ma do rúk krivých žalobcov.
122Zaruč sa za svojho služobníka,
nech ma pyšní nehanobia.
123Oči mi mrú túžbou za tvojou pomocou
a za tvojím spravodlivým výrokom.
124Nalož so svojím služobníkom podľa svojho milosrdenstva
a pouč ma o svojich ustanoveniach.
125Som tvojím služobníkom,
daj mi chápavosť, aby som poznal tvoje prikázania.
126Pane, už je čas, aby si zasiahol,
lebo sa porušuje tvoj zákon.
127Milujem tvoje predpisy
viac ako zlato, viac ako najrýdzejšie zlato.
128Preto sa správam tvojimi príkazmi
a nenávidím cestu klamstva.

Pe (129-136)
129Tvoje príkazy sú obdivuhodné,
preto ich zachovávam.
130Výklad tvojich slov osvecuje,
maličkým dáva chápavosť.
131Otváram ústa a dych naberám,
lebo túžim za tvojimi predpismi.
132Obráť sa ku mne a zmiluj sa nado mnou,
ako robievaš tým, čo tvoje meno milujú.
133Riaď moje kroky podľa tvojho výroku;
nech ma neovláda nijaká neprávosť.
134Chráň ma pred ohováračmi
a budem zachovávať tvoje príkazy.
135Vyjasni tvár nad svojím služobníkom
a nauč ma svojim ustanoveniam.
136Potoky sĺz ronia moje oči,
že sa nezachováva tvoj zákon.

Sade (137-144)
137Pane, ty si spravodlivý
a správne sú tvoje rozsudky.
138V spravodlivosti si vyniesol svoje prikázania
a v dokonalej pravdivosti.
139Spaľuje ma horlivosť,
lebo moji nepriatelia zabúdajú na tvoje slová.
140Tvoj výrok je dokonale vyskúšaný v ohni
a tvoj sluha ho miluje.
141Mladučký som a opovrhovaný,
no nezabúdam na tvoje príkazy.
142Tvoja spravodlivosť je spravodlivosť naveky
a tvoj zákon je číra pravda.
143Keď ma postihne úzkosť a súženie,
potešenie nájdem v tvojich príkazoch.
144Tvoje ustanovenia sú spravodlivé naveky,
daj mi to pochopiť a budem žiť.

Kóf (145-152)
145Z celého srdca volám, Pane, vyslyš ma;
chcem zachovať tvoje ustanovenia.
146K tebe volám, zachráň ma;
a budem plniť tvoje príkazy.
147Ešte pred svitaním prichádzam a volám o pomoc,
na tvoje slová sa veľmi spolieham.
148Už pred odchodom nočnej stráže otvárajú sa mi oči,
aby som rozjímal o tvojich výrokoch.
149Pane, pre svoje milosrdenstvo čuj môj hlas
a oživ ma podľa svojho rozhodnutia.
150Blížia sa tí, čo ma zlostne prenasledujú,
tí, čo sa vzdialili od tvojho zákona.
151Pane, ty si blízko
a všetky tvoje predpisy sú pravdivé.
152Odprvoti viem z tvojich prikázaní,
že si ich ustanovil naveky.

Réš (153-160)
153Pozri na moje poníženie a vysloboď ma;
veď nezabudol som na tvoj zákon.
154Ujmi sa môjho sporu a zachráň ma;
daj mi žiť, veď si to prisľúbil.
155Spása je ďaleko od hriešnikov,
lebo tí na tvoje ustanovenia nedbajú.
156Tvoje milosrdenstvo, Pane, je nesmierne,
nuž oživ ma podľa svojich rozhodnutí.
157Mnohí ma prenasledujú a sužujú,
no ja sa neodkláňam od tvojich prikázaní.
158S odporom pozerám na odpadlíkov,
lebo nedbajú na tvoje výroky.
159Pozri, Pane, tvoje príkazy milujem;
oživ ma pre svoje milosrdenstvo.
160Pravda je podstatou tvojich slov
a všetky rozsudky tvojej spravodlivosti sú večné.

Sin (161-168)
161Hoci ma kniežatá prenasledujú pre nič za nič,
moje srdce si tvoje slová ctí.
162Z tvojich výrokov sa radujem
ako ten, čo získal korisť bohatú.
163Nenávidím klamstvo, protiví sa mi;
ale tvoj zákon milujem.
164Cez deň ťa chválim sedemkrát
pre tvoje spravodlivé rozsudky.
165Trvalý pokoj požívajú tí, čo milujú tvoj zákon;
a nemajú sa na čom potknúť.
166Pane, vyčkávam tvoju pomoc
a plním tvoje predpisy.
167Moja duša uchováva tvoje ustanovenia
a ja ich veľmi milujem.
168Zachovávam tvoje prikázania a ustanovenia:
lebo pred tebou sú všetky moje cesty.

Tau (169-176)
169K tebe, Pane, nech prenikne moja úpenlivá prosba;
podľa tvojho slova daj mi chápavosť.
170Nech dôjde k tebe moja žiadosť;
vysloboď ma, ako si prisľúbil.
171Z perí mi vytryskne chválospev,
že si ma naučil svoje ustanovenia.
172Môj jazyk nech spieva o tvojich výrokoch,
lebo spravodlivé sú všetky tvoje príkazy.
173Tvoja ruka nech mi pomáha,
veď som si vyvolil tvoje príkazy.
174Pane, túžim za tvojou pomocou
a tvoj zákon je mi slasťou.
175Ja budem žiť a teba chváliť
a tvoje rozhodnutia mi pomôžu.
176Blúdim ako ovca, čo sa stratila;
hľadaj svojho sluhu, lebo nezabúdam na tvoje predpisy.

Žalm 120 (119)
Túžba za pokojom

1Pútnická pieseň
K Pánovi som volal vo svojom súžení
a on ma vyslyšal.

2Osloboď ma, Pane, od Iživých perí
a od ľstivého jazyka.
3Čo ti dať alebo čo ešte priložiť,
ty jazyk podvodný?
4Ostré šípy bojovníka
a rozpálené uhlíky z borievčia.

5Beda mi, že som vyhnancom v Mosochu
a bývam v stánkoch kedarských.
6Už pridlho žijem s tými,
čo nenávidia pokoj.
7Ale ja som za pokoj;
no kým ja o ňom hovorím, oni na mňa útočia.

Žalm 121 (120)
Strážca ľudu

1Pútnická pieseň.
Svoj zrak upieram na vrchy:
príde mi odtiaľ pomoc?
2Pomoc mi príde od Pána,
ktorý stvoril nebo i zem.

3Nedovolí, aby sa ti noha zachvela,
nezdriemne ten, čo ťa stráži.
4Nedrieme veru, ani nespí
ten, čo stráži Izraela.

5Pán ťa stráži,
Pán je tvoja záštita
po tvojej pravici.
6Za dňa ťa slnko nezraní
ani mesiac za noci.
7Pán ťa bude chrániť od všetkého zlého;
Pán ti bude chrániť život.
8Pán bude chrániť tvoj odchod i príchod
odteraz až naveky.

Žalm 122 (121)
Sväté mesto Jeruzalem

1Dávidova pútnická pieseň.
Zaradoval som sa, keď mi povedali:
„Pôjdeme do domu Pánovho.“
2Naše nohy už stoja
v tvojich bránach, Jeruzalem.

3Jeruzalem je vystavaný ako mesto
spojené v jeden celok.
4Tam prichádzajú kmene, kmene Pánove,
aby podľa obyčaje Izraela velebili meno Pánovo.
5Lebo sú tam súdne stolice,
stolice domu Dávidovho.

6Pre Jeruzalem proste o pokoj:
„Nech sú bezpeční, čo ťa milujú.
7Nech pokoj vládne vnútri tvojich hradieb
a istota v tvojich palácoch.“

8Kvôli svojim bratom a priateľom
budem hovoriť: „Pokoj s tebou!“
9Kvôli domu Pána, nášho Boha,
budem prosiť o šťastie pre teba.

Žalm 123 (122)
Pán – opora ľudu

1Pútnická pieseň.
Oči dvíham k tebe,
čo na nebesiach prebývaš.

2Ako oči sluhov hľadia na ruky svojich pánov,
ako oči služobníc hľadia na ruky svojej panej,
tak hľadia naše oči na Pána, nášho Boha,
kým sa nezmiluje nad nami.

3Zmiluj sa, Pane, nad nami, zmiluj sa nad nami,
lebo už máme dosť pohŕdania;
lebo naša duša má už dosť výsmechu boháčov
a pohŕdania pyšných.

Žalm 124 (123)
Naša pomoc v mene Pánovom

1Dávidova pútnická pieseň.
Keby sa nás Pán nebol ujal,
nech to povie Izrael,
2keby sa nás Pán nebol ujal,
keď ľudia povstali proti nám,
3vari by nás živých boli prehltli,
keď proti nám blčala ich zúrivosť.
4Vari by nás bola voda zaliala
a riava sa prevalila cez nás.
5Vari by sa boli prevalili cez nás
rozbúrené vody.

6Nech je velebený Pán,
že nás nevydal ich zubom za korisť.
7Naša duša unikla ako vtáča
zo siete poľovníkov.
Slučka sa roztrhla
a my sme na slobode.

8Naša pomoc v mene Pánovom,
ktorý stvoril nebo i zem.

Žalm 125 (124)
Pán – ochranca svojho ľudu

1Pútnická pieseň.
Tí, čo sa spoliehajú na Pána, sú ako vrch Sion:
nehýbe sa, trvá naveky.

2Ako vrchy obklopujú Jeruzalem,
tak je Pán okolo svojho ľudu
odteraz až naveky.
3Veď žezlo ničomníka nedoľahne na krajinu spravodlivých,
aby spravodliví nevystierali ruky za neprávosťou.

4Pane, dobre rob dobrým
a tým, čo majú srdce úprimné.
5Ale tých, čo sa na zlé cesty spúšťajú,
Pán so zločincami zavrhne.
Pokoj nad Izraelom!

Žalm 126 (125)
V Bohu je radosť a nádej

1Pútnická pieseň.
Keď Pán privádzal späť sionských zajatcov,
boli sme ako vo snách.
2Ústa sme mali plné radosti
a jazyk plný plesania.
Vtedy sa hovorilo medzi pohanmi:
„Veľké veci urobil s nimi Pán.“
3Veľké veci urobil s nami Pán
a máme z toho radosť.

4Zmeň, Pane, naše zajatie
ako potoky na juhu krajiny.
5Tí, čo sejú v slzách,
s jasotom budú žať.

6Keď odchádzali, idúcky plakali
a osivo niesli na siatie.
No keď sa vrátia, vrátia sa s jasotom
a svoje snopy prinesú.

Žalm 127 (126)
Bez Pána je márna námaha

1Šalamúnova pútnická pieseň.
Ak Pán nestavia dom,
márne sa namáhajú tí, čo ho stavajú.
Ak Pán nestráži mesto,
nadarmo bdejújeho strážcovia.

2Zbytočne vstávate pred svitaním a líhate si neskoro v noci,
vy, čo jete ťažko zarobený chlieb;
lebo on dáva svojim miláčkom spánok.

3Hľa, Pánovým dedičným darom sú synovia,
jeho odmenou je plod lona.
4Čím sú bojovníkovi šípy v ruke,
tým sú vám synovia z mladých liet.
5Blažený muž, ktorý si nimi tulec naplnil:
neutrpí hanbu, keď bude rokovať s nepriateľmi v bráne.

Žalm 128 (127)
Rodinný pokoj v Pánovi

1Pútnická pieseň.
Blažený každý, čo sa bojí Pána
a kráča po jeho cestách.

2Budeš jesť z práce svojich rúk;
budeš šťastný a budeš sa mať dobre.
3Tvoja manželka je ako plodonosný vinič
vnútri tvojho domu.
Tvoji synovia sú ako mládniky olivy
okolo tvojho stola.

4Veru, tak bude požehnaný muž,
ktorý sa bojí Pána.
5Nech ťa žehná Pán zo Siona,
aby si videl šťastie Jeruzalema
po všetky dni svojho života,
6aby si videl synov svojich synov.
Pokoj nad Izraelom!

Žalm 129 (128)
Obnovená dôvera utláčaného ľudu

1Pútnická pieseň.
Často dorážali do mňa od mojej mladosti,
nechže povie Izrael:
2Často dorážali do mňa od mojej mladosti,
a nič nezmohli proti mne.
3Po mojom chrbte orali oráči,
ťahali dlhé brázdy.
4Ale spravodlivý Pán
rozsekal postroje hriešnikov.

5Nech s hanbou ustúpia
všetci, čo nenávidia Sion.
6Nech sú sťa tráva na streche,
čo uschne prv, ako ju skosia.
7Kosec si ňou nenaplní hrsť,
ani viazač snopov náručie.
8A čo idú okolo, nezavolajú:
„Pán vás požehnaj;
žehnáme vás v mene Pánovom.“

Žalm 130 (129)
Volanie z hlbín

1Pútnická pieseň.
Z hlbín volám k tebe, Pane;
2Pane, počuj môj hlas.
Nakloň svoj sluch
k mojej úpenlivej prosbe.

3Ak si budeš, Pane, v pamäti uchovávať neprávosť,
Pane, kto obstojí?
4Ale ty si milostivý
a my ti chceme v bázni slúžiť.
5Spolieham sa na teba, Pane,
moja duša sa spolieha na tvoje slovo;
6moja duša očakáva Pána
väčšmi ako strážcovia dennicu.

Väčšmi ako strážcovia dennicu
7nech očakáva Izrael Pána.
Lebo u Pána je milosrdenstvo
a hojné vykúpenie.
8On sám vykúpi Izraela
zo všetkých jeho neprávostí.

Žalm 131 (130)
Detská dôvera v Pána

1Dávidova pútnická pieseň.
Pane, moje srdce sa nevystatuje,
moje oči nehľadia povýšene.
Neženiem sa za veľkými vecami
ani za divmi pre mňa nedosiahnuteľnými.

2Ale ja som svoju dušu
upokojil a utíšil.
Akonasýtené dieťa v matkinom náručí,
ako nasýtené dieťa, tak je moja duša vo mne.

3Dúfaj, Izrael, v Pána
odteraz až naveky.

Žalm 132 (131)
Božie prisľúbenie Dávidovmu domu

1Pútnická pieseň.
Pane, pamätaj na Dávida
a na jeho veľkú ochotu,
2že prisahal Pánovi
a mocnému Bohu Jakubovmu zložil sľub:

3„Do príbytku svojho domu nevkročím,
ani sa neuložím na svoje lôžko;
4svojim očiam nedoprajem spánku
ani svojim viečkam zdriemnutia,
5kým nenájdem miesto pre Pána,
príbytok pre mocného Jakubovho Boha.“

6Počuli sme, že archa je v Efrate,
a našli sme ju na jaarských nivách.
7Vstúpme teda do Pánovho príbytku
a padnime k podnožke jeho nôh.

8Zaujmi, Pane, miesto svojho odpočinku,
ty a archa tvojej všemoci.
9Tvoji kňazi nech sa odejú do spravodlivosti
a tvoji svätí nech plesajú.
10Pre svojho služobníka Dávida
neodmietaj tvár svojho pomazaného.

11Dávidovi sa Pán zaviazal prísahou;
je pravdivá, nikdy ju neodvolá:
„Potomka z tvojho rodu
posadím na tvoj trón.
12Ak tvoji synovia dodržia moja zmluvu
a moje príkazy, ktoré ich naučím,
aj ich synovia budú sedieť
na tvojom tróne naveky.“

13Lebo Pán si vyvolil Sion,
želal si mať ho za svoj príbytok:
14To je miesto môjho odpočinku naveky;
tu budem bývať, lebo som túžil za ním.

15Štedro požehnám jeho komory,
chlebom nasýtim jeho chudobných.
16Jeho kňazov odejem do rúcha spásy
a svätí budú plesať v radosti.

17Tu Dávidovej moci dám vypučať,
svojmu pomazanému pripravím svetlo.
18Jeho nepriateľov hanbou zakryjem,
no na jeho hlave zažiari diadém.“

Žalm 133 (132)
Pôvab bratskej zhody

1Dávidova pútnická pieseň.
Aké je dobré a milé,
keď bratia žijú pospolu.
2Je to sťa vzácny olej na hlave,
čo steká na bradu, na Áronovu bradu,
čo steká na okraj jeho rúcha.
3Sťa rosa na Hermone, čo padá na vrchy sionské.
Tam Pán udeľuje požehnanie
a život naveky.

Žalm 134 (133)
Večerná modlitba v chráme

1Pútnická pieseň.
Zvelebujte Pána,
všetci služobníci Pánovi,
čo bdiete v noci v dome Pánovom.
2Zdvíhajte svoje ruky k svätyni
a zvelebujte Pána.

3Nech ťa žehná Pán zo Siona,
ktorý stvoril nebo i zem.

Žalm 135 (134)
Oslava Pána, divotvorcu

1ALELUJA.
Chváľte meno Pánovo,
chváľte ho, služobníci Pánovi,
2ktorí ste v dome Pánovom
a na nádvoriach domu nášho Boha.

3Chváľte Pána, lebo Pán je dobrý;
ospevujte jeho meno, lebo je ľúbezné;
4veď si Pán vyvolil Jakuba,
Izraela za svoje vlastníctvo.

5Ja viem, že Pán je veľký,
že náš Boh je nad všetkými bohmi.
6Čokoľvek Pán chce,
urobí na nebi i na zemi,
v mori a vo všetkých priepastiach.
7Od kraja zeme privádza oblaky,
bleskami vyvoláva dážď,
zo svojich komôr vypúšťa vetry.

8On pobil prvorodených Egypta,
ľudí aj zvieratá.
9Uprostred teba, Egypt, urobil znamenia a zázraky
proti faraónovi i proti všetkým jeho sluhom.
10On porazil mnohé národy
a pozabíjal mocných kráľov:
11Sehona, kráľa amorejského,
a Oga, kráľa Bášanu,
a všetkých kráľov kanaánskych.
12A ich krajinu dal do dedičstva,
do dedičstva Izraelu, svojmu ľudu.

13Pane, tvoje meno trvá večne;
tvoja pamiatka, Pane, z pokolenia na pokolenie.
14Lebo Pán prisúdi pravdu svojmu ľudu
a zmiluje sa nad svojimi služobníkmi.

15Pohanské modly, hoc zo striebra a zo zlata,
sú dielom ľudských rúk.
16Majú ústa, ale nehovoria,
majú oči, a nevidia.
17Majú uši, ale nepočujú,
nie sú schopné ani dýchať ústami.
18Nech sú im podobní ich tvorcovia
a všetci, čo v ne veria.

19Dom Izraelov, zvelebuj Pána;
dom Áronov, zvelebuj Pána.
20Dom Léviho, zvelebuj Pána;
všetci bohabojní, zvelebujte Pána.

21Nech je zvelebený Pán zo Siona,
čo sídli v Jeruzaleme. ALELUJA.

Žalm 136 (135)
Veľkonočný chválospev

1Oslavujte Pána, lebo je dobrý,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
2Oslavujte Boha nad bohmi,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
3Oslavujte Pána nad pánmi,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.

4On jediný koná veľké zázraky,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
5On múdro stvoril nebesia,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
6On rozprestrel zem nad vodami,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.

7On stvoril veľké svetlá,
lebo jeho milosrdenstvo je večné:
8slnko, aby panovalo vo dne,
lebo jeho milosrdenstvo je večné,
9mesiac a hviezdy, aby panovali v noci,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.

10On pobil egyptských prvorodencov,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
11On vyviedol Izraela spomedzi nich,
lebo jeho milosrdenstvo je večné;
12mocnou rukou a vystretým ramenom,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.

13On rozdelil Červené more na dve časti,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
14A Izraela previedol jeho stredom,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
15V Červenom mori zatopil faraóna i jeho vojsko,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.

16On previedol svoj ľud cez púšť,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
17On pobil význačných kráľov,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
18A pozabíjal mocných kráľov,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
19Sehona, kráľa amorejského,
lebo jeho milosrdenstvo je večné;
20a Oga, kráľa Bášanu,
lebo jeho milosrdenstvo je večné;
21a ich krajinu dal za dedičstvo,
lebo jeho milosrdenstvo je večné;
22za dedičstvo Izraelovi, svojmu služobníkovi,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.

23On pamätal na nás v našom ponížení,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
24A oslobodil nás od našich nepriateľov,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
25On dáva pokrm každému stvoreniu,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.
26Oslavujte Boha nebies,
lebo jeho milosrdenstvo je večné.

Žalm 137 (136)
Na brehu babylonských riek

1Na brehu babylonských riek,
tam sme sedávali a plakali,
keď sme si spomínali na Sion.
2Na vŕby tejto krajiny
vešali sme svoje citary.

3Lebo tí, čo nás zajali,
žiadali od nás spevy
a tí, čo nás trápili, žiadali veselosť:
„Zaspievajte nám nejaké piesne sionské!“

4Akože môžeme spievať pieseň Pánovu
v cudzej krajine?
5Keby som, Jeruzalem, zabudol na teba,
nech mi odumrie pravica.
6Nech sa mi prilepí jazyk na podnebie,
keby som nepamätal na teba,
keby som Jeruzalem nepovýšil
za vrchol svojej radosti.

7Nezabudni, Pane, synom Edomu
deň Jeruzalema,
keď volali: „Zbúrajte ho, zbúrajte
až po samy základy.“

8Babylonská dcéra, ty ničiteľka,
blahoslavený, kto ti odplatí zlo,
čo si nám spôsobila;
9blahoslavený, kto chytí tvoje deti a hodí o skalu.

Žalm 138 (137)
Vzdávanie vďaky

1Od Dávida.
Chcem ťa, Pane, oslavovať celým srdcom,
že si vypočul slová mojich úst.
Budem ti hrať pred tvárou anjelov,
2vrhnem sa na tvár pred tvojím svätým chrámom.
Tvoje meno budem oslavovať,
pretože si milosrdný a verný
a nadovšetko si zvelebil svoje meno a svoje prisľúbenia.

3Vždy si ma vyslyšal, keď som ťa vzýval,
a rozmnožil si vo mne odvahu.
4Oslavovať ťa budú, Pane, všetci králi zeme,
lebo počuli slová tvojich úst.
5Budú ospevovať Pánove cesty,
lebo veľká je Pánova sláva;
6vznešený je Pán, a predsa zhliada na pokorného,
pyšného však zďaleka pozná.

7Aj keby som mal prejsť súžením, ty ma pri živote zachováš
a svoju ruku vystrieš proti hnevu mojich nepriateľov;
zachráni ma tvoja pravica.
8Pán za mňa dielo dokončí.
Pane, tvoje milosrdenstvo je večné;
neopusť dielo svojich rúk.

Žalm 139 (138)
Boh vidí všetko

1Zbormajstrovi. Dávidov žalm.
Pane, ty ma skúmaš a vieš o mne všetko;
2ty vieš, či sedím a či stojím.
Už zďaleka vnímaš moje myšlienky:
3či kráčam a či odpočívam, ty ma sleduješ.
A všetky moje cesty sú ti známe.
4Hoci ešte slovo nemám ani na jazyku,
ty, Pane, už vieš, čo chcem povedať.
5Obklopuješ ma spredu i zozadu
a kladieš na mňa svoju ruku.
6Obdivuhodná pre mňa je tvoja múdrosť;
je taká veľká, že ju nemôžem pochopiť.

7Kam môžem ujsť pred tvojím duchom
a kam utiecť pred tvojou tvárou?
8Ak vystúpim na nebesia, ty si tam;
ak zostúpim do podsvetia, aj tam si.
9I keby som si pripäl krídla zorničky
a ocitol sa na najvzdialenejšom mori,
10ešte aj tam ma tvoja ruka povedie
a podchytí ma tvoja pravica.
11Keby som si povedal: „Azda ma tma ukryje
a namiesto svetla ma zahalí noc,“
12pre teba ani tmy tmavé nebudú
a noc sa rozjasní ako deň.
Tebe je tma ako svetlo.

13Veď ty si stvoril moje útroby,
utkal si ma v živote mojej matky.
14Chválim ťa, že si ma utvoril tak zázračne;
všetky tvoje diela sú hodny obdivu
a ja to veľmi dobre viem.

15Moje údy neboli utajené pred tebou,
keď som vznikal v skrytosti,
utkávaný v hlbinách zeme.
16Tvoje oči ma videli, keď som ešte nebol stvárnený,
a v tvojej knihe boli zapísané všetky moje dni,
len pomyselné, lebo som ešte ani jeden neprežil.
17Bože, aké vzácne sú pre mňa tvoje myšlienky
a ich počet aký je obrovský.
18Keby som ich všetky chcel porátať, je ich viac ako zŕn piesku;
a keby som prišiel na koniec, ešte stále som pri tebe.

19Kiež by si, Bože, zabil hriešnikov;
vzdiaľte sa odo mňa, muži krvilační.
20Oni zlomyseľne hovoria o tebe,
márnivo sa dvíhajú nad teba.
21Či nemám mať v nenávisti tých, čo nenávidia teba, Pane,
a s odporom sa odvracať od tých, čo povstávajú proti tebe?
22Skrz-naskrz ich nenávidím,
stali sa mi nepriateľmi.
23Skúmaj ma, Bože, a poznaj moje srdce;
skúmaj ma a všímaj si moje cesty.
24Pozri, či nejdem bludnou cestou,
a veď ma po ceste k večnosti.

Žalm 140 (139)
Ty si moje útočište

1Zbormajstrovi. Dávidov žalm.
2Osloboď ma, Pane, od zlého človeka
a pred násilníkom ma chráň.
3Veď oni zamýšľajú robiť zlo,
deň čo deň podnecujú rozbroje.
4Ako had si ostria jazyky,
za perami majú jed vreteníc.

5Pane, bráň ma pred rukou hriešnika
a chráň ma pred násilníkom,
lebo mi zamýšľajú nohy podraziť.
6Pyšní mi nastavujú osídlo;
napínajú sieť z povrazov
a kladú mi pasce na cestu.

7Pánovi hovorím: „Ty si môj Boh;
čuj, Pane, hlas mojej úpenlivej prosby.“
8Pane, Pane, ty si moja sila a záštita;
keď bojujem, kryješ mi hlavu.

9Nedaj, Pane, aby sa splnili želania bezbožného,
aby sa uskutočnili jeho zámery.
10Tí, čo ma obkľučujú, hlavu dvíhajú;
nech ich pokryje zloba vlastných perí.
11Nech na nich padá žeravé uhlie;
vrhni ich do jamy, aby už nevstali.
12Muž zlého jazyka sa neudrží na zemi,
násilníka stihne náhla skaza.

13Viem, že Pán úbohému právo prisúdi
a chudobnému odplatí.
14Len spravodliví budú tvoje meno velebiť
a statoční budú bývať u teba.

Žalm 141 (140)
Modlitba v nebezpečenstve

1Dávidov žalm.
Pane, k tebe volám, ponáhľaj sa mi pomôcť,
počuj môj hlas, keď volám k tebe.
2Moja modlitba nech sa vznáša k tebe ako kadidlo
a pozdvihnutie mojich rúk ako večerná obeta.

3Pane, k mojim ústam postav stráž
a hliadku na okraj mojich perí.
4Nedaj, aby sa moje srdce naklonilo k zlému,
aby bezbožne vymýšľalo výmysly
s ľuďmi, čo páchajú neprávosť;
ani ich pochúťky nechcem jesť.
5Nech ma spravodlivý tresce milosrdne, nech ma karhá,
no olej hriešnika nech nesteká po mojej hlave;
nech zotrvám v modlitbe, kým oni robia zle.

6Keď sa dostanú do tvrdých rúk sudcov,
budú počuť moje slová a uznajú, že boli mierne.
7Ako keď sa zem orie a rozdrobuje na kúsky,
tak boli rozmetané ich kosti pri pažeráku podsvetia.

8Pane, k tebe, Pane, sa upierajú moje oči:
k tebe sa utiekam, smrti ma nevydaj.
9Chráň ma pred osídlom, čo mi nastavili,
pred nástrahami tých, čo páchajú neprávosť.
10Nech všetci hriešnici upadnú do vlastných osídel,
ale ja nech cez ne prejdem.

Žalm 142 (141)
Ty si moje útočište

1Poučný chválospev. Dávidova modlitba, keď bol v jaskyni.
2Nahlas volám k Pánovi,
nahlas a úpenlivo prosím Pána;
3nariekam pred ním
a rozprávam mu o svojom súžení.

4Ja síce klesám na duchu,
ale ty poznáš moje chodníky.
Na ceste, ktorou sa uberám,
nastavili mi osídlo.
5Pozeral som sa napravo a videl som,
že sa už nik nepriznáva ku mne.
Nemám už kam sa uchýliť,
o môj život nik nestojí.

6Pane, k tebe volám
a hovorím: „Ty si moje útočište,
môj podiel v krajine žijúcich.
7Všimni si moju úpenlivú prosbu,
lebo som hrozne zdeptaný.
Osloboď ma od prenasledovateľov,
lebo sú mocnejší ako ja.

8Vyveď ma zo žalára,
aby som tvoje meno mohol velebiť.
Spravodliví sa zhromaždia vôkol mňa,
keď mi prejavíš priazeň.“

Žalm 143 (142)
Modlitba v úzkosti

1Dávidov žalm.
Pane, vyslyš moju modlitbu,
pre svoju vernosť vypočuj moju úpenlivú prosbu,
pre svoju spravodlivosť ma vyslyš.
2A svojho služobníka na súd nevolaj,
veď nik, kým žije, nie je spravodlivý pred tebou.

3Nepriateľ ma prenasleduje,
zráža ma k zemi,
do temnôt ma vrhá ako dávno mŕtveho.
4Duch sa mi zmieta v úzkostiach;
v hrudi mi srdce meravie.
5Spomínam si na uplynulé dni,
o všetkých tvojichskutkoch rozmýšľam
a uvažujem o dielach tvojich rúk.
6Vystieram k tebe ruky,
za tebou dychtím ako vyprahnutá zem.

7Rýchle ma vyslyš, Pane,
lebo už klesám na duchu.
Neskrývaj predo mnou svoju tvár,
aby som nebol ako tí, čo zostupujú do hrobu.
8Včasráno mi daj pocítiť, že si sa zmiloval nado mnou,
lebo sa spolieham na teba.
Ukáž mi cestu, po ktorej mám kráčať,
veď svoju dušu dvíham k tebe.
9Pred nepriateľmi ma zachráň;
Pane, k tebe sa utiekam.
10Nauč ma plniť tvoju vôľu,
lebo ty si môj Boh;
na správnu cestu nech ma vedie tvoj dobrý duch.

11Pre svoje meno, Pane, zachováš ma nažive;
pretože si spravodlivý, vyveď ma z úzkosti.
12Vo svojom milosrdenstve znič mojich nepriateľov,
zahub všetkých, čo ma sužujú,
veď ja som tvoj služobník.

Žalm 144 (143)
Za víťazstvo a za pokoj

1Od Dávida.
Nech je zvelebený Pán, môj ochranca,
čo učí moje ruky zápasiť
a moje prsty bojovať.
2On je ku mne milosrdný a dodáva mi odvahy,
on je moje útočište a môj osloboditeľ,
on je moja záštita, na ktorú sa spolieham;
on mi podrobuje môj ľud.

3Pane, čože je človek, že sa k nemu priznávaš,
a syn človeka, že myslíš na neho?
4Preludu sa človek podobá,
jeho dni sú ako letiaci tieň.

5Pane, zníž nebesia a zostúp z nich;
dotkni sa vrchov a budú chrliť dym.
6Zablýskaj bleskom a rozpráš nepriateľov,
vypusť šípy a vydes ich.
7Vystri ruku z výsosti;
vytrhni ma a vysloboď z prívalov,
z rúk cudzincov;
8ich ústa luhajú
a ich pravica je krivoprísažná.

9Bože, novú pieseň ti zaspievam;
zahrám ti na desaťstrunovej citare.
10Ty pomáhaš kráľom,
ty zachraňuješ svojho sluhu Dávida pred mečom záhuby.
11Vytrhni ma a vysloboď
z rúk cudzincov.
Ich ústa luhajú,
ich pravica je krivoprísažná.

12Naši synovia nech sú ako mládniky,
čo vyrastajú v mladistvej sile.
Naše dcéry nech sú sťa stĺpy nárožné,
kresané ako kvádre chrámové.
13Naše sýpky nech sú plné,
nech je v nich hojnosť všetkých plodov.
Našich oviec nech sú nesčíselné tisíce
na našich nivách;
14náš statok nech je vypasený.
Nech niet trhlín na hradbách ani vyhnanstva,
ani náreku na našich uliciach.
15Blažený ľud, ktorému sa tak vodí;
blažený ľud, ktorého Bohom je Pán.

Žalm 145 (144)
Oslava Božej velebnosti

1Dávidov chválospev.
Oslavovať ťa chcem, Bože, môj kráľ,
a tvoje meno velebiť
navždy a naveky.
2Budem ťa velebiť každý deň
a tvoje meno chváliť
navždy a naveky.

3Veľký si, Pane, a veľkej chvály hoden,
tvoju veľkosť nemožno preskúmať.
4Z pokolenia na pokolenie ide chvála tvojich skutkov
a všetky pokolenia ohlasujú tvoju moc.
5Hovoria o vznešenosti tvojej slávy a veleby
a rozprávajú o tvojich zázrakoch.
6Hovoria aj o sile tvojich skutkov úžasných
a rozprávajú o tvojej veľkosti.
7Rozhlasujú chválu tvojej veľkej láskavosti
a plesajú nad tvojou spravodlivosťou.
8Milostivý a milosrdný je Pán,
zhovievavý a veľmi láskavý.
9Dobrý je Pán ku každému
a milostivý ku všetkým svojim stvoreniam.

10Nech ťa oslavujú, Pane, všetky tvoje diela
a tvoji svätí nech ťa velebia.
11Nech rozprávajú o sláve tvojho kráľovstva
a o tvojej moci nech hovoria;
12nech ľuďom oznamujú tvoje zázraky
i slávu a velebu tvojho kráľovstva.
13Tvoje kráľovstvo je kráľovstvo pre všetky veky
a tvoja vláda sa rozprestiera na všetky pokolenia.

Pán je vo všetkých svojich slovách pravdivý
a svätý vo všetkých svojich skutkoch.
14Pán podopiera všetkých, čo klesajú,
a dvíha všetkých skľúčených.
15Oči všetkých sa s dôverou upierajú na teba
a ty im dávaš pokrm v pravý čas.
16Otváraš svoju ruku
a dobrotivo nasycuješ všetko živé.

17Spravodlivý je Pán na všetkých svojich cestách
a svätý vo všetkých svojich skutkoch.
18Blízky je Pán všetkým, čo ho vzývajú,
všetkým, čo ho vzývajú úprimne.
19Vyplní želanie bohabojných,
vyslyší ich modlitbu a zachráni ich.
20Pán ochraňuje všetkých, čo ho milujú,
a ničí všetkých hriešnikov.

21Nech moje ústa hlásajú slávu Pánovu
a všetko živé nech jeho sväté meno velebí
navždy a naveky.

Žalm 146 (145)
Blažení tí, čo dúfajú v Pána

1ALELUJA.
Chváľ, duša moja, Pána;
2celý život chcem chváliť Pána,
svojmu Bohu spievať, kým len budem žiť.

3Nespoliehajte sa na kniežatá
ani na ľudí vôbec; oni pomôcť nemôžu.
4Vyjde z nich duch a vrátia sa do svojej zeme;
v ten deň padnú ich plány.

5Blažený, komu pomáha Boh Jakubov,
kto sa spolieha na Pána, svojho Boha.
6On stvoril nebo i zem,
more a všetko, čo je v ňom.
On zachováva vernosť naveky,
7utláčaným prisudzuje právo,
hladujúcim dáva chlieb.
Pán vyslobodzuje väzňov,
8Pán otvára oči slepým,
Pán dvíha skľúčených,
Pán miluje spravodlivých.
9Pán ochraňuje cudzincov,
ujíma sa siroty a vdovy,
ale hatí cesty hriešnikov.

10Pán bude kraľovať naveky;
tvoj Boh, Sion,
z pokolenia na pokolenie.

Žalm 147 (146, 1-11; 147)
Pánova moc a dobrota

1ALELUJA.
Chváľte Pána, lebo je dobré ospevovať nášho Boha,
lebo je milé hlásať jeho slávu.

2Pán stavia Jeruzalem
a zhromažďuje roztratených Izraelitov.
3Uzdravuje skľúčených srdcom
a obväzuje ich rany.
4On pozná počet hviezd
a každú volá po mene.
5Veľký je náš Pán a veľmi mocný,
jeho múdrosť je nesmierna.
6Tichých sa Pán ujíma,
ale hriešnikov ponižuje až po zem.

7Prespevujte Pánovi piesne oslavné,
na citare hrajte nášmu Bohu.
8On zaťahuje nebo oblakmi
a zemi pripravuje dážď.
Na vrchoch dáva pučať tráve
aj bylinám pre tvory, čo slúžia človeku.
9Potravu dáva ťažnému dobytku
i mladým havranom, čo k nemu krákajú.
10V sile koňa nemá potechu
ani záľubu v mužovi svalnatom.
11Pánovi sa páčia tí, čo sa ho boja,
a tí, čo dúfajú v jeho milosrdenstvo.

12Chváľ, Jeruzalem, Pána,
oslavuj, Sion, svojho Boha.

13Lebo upevnil závory tvojich brán
a požehnal tvojich synov v tebe.
14Zaisťuje pokoj tvojim hraniciam,
sýti ťa najlepšou pšenicou.
15Svoj rozkaz na zem zosiela,
rýchlo sa šíri jeho slovo.
16Sneh dáva ako vlnu,
rozsýpasrieň ako popol.

17Kamenec spúšťa ako omrvinky;
ktože vydrží v jeho mraze?
18Ale keď zošle svoje slovo, roztopí sa, čo zamrzlo;
keď zavanie jeho dych, vody sa rozprúdia.
19On svoje slovo zvestuje Jakubovi,
svoje zákony a prikázania Izraelovi.
20Neurobil tak iným národom,
nezjavil im svoje zámery. ALELUJA.

Žalm 148
Chválospev o Bohu stvoriteľovi

1ALELUJA.
Chváľte Pána z nebies,
chváľte ho na výsostiach.
2Chváľte ho, všetci jeho anjeli;
chváľte ho, všetky nebeské mocnosti;

3chváľte ho, slnko a mesiac;
chváľte ho, všetky hviezdy žiarivé;
4chváľte ho, nebies nebesia
a všetky vody nad oblohou.

5Nech chvália meno Pánovo,
lebo na jeho rozkaz boli stvorené.
6Založil ich navždy a naveky;
vydal zákon, ktorý nepominie.

7Chváľ Pána, tvorstvo pozemské:
obludy morské a všetky hlbiny,
8oheň, kamenec, sneh a dym,
víchrica, čo jeho slovo poslúcha,
9vrchy a všetky pahorky,
ovocné stromy a všetky cédre,
10divá zver a všetok dobytok,
plazy a okrídlené vtáctvo.

11Králi zeme a všetky národy,
kniežatá a všetci zemskí sudcovia,
12mládenci a panny,
starci a junáci
13nech chvália meno Pánovo,
lebo iba jeho meno je vznešené.

Jeho veleba prevyšuje zem i nebesia
14a svojmu ľudu dáva veľkú moc.
Je chválou všetkým svojim svätým,
synom Izraela, ľudu, ktorý je mu blízky. ALELUJA.

Žalm 149
Plesanie svätých

1ALELUJA.
Spievajte Pánovi pieseň novú;
jeho chvála nech znie v zhromaždení svätých.
2Nech sa teší Izrael zo svojho Stvoriteľa,
synovia Siona nech jasajú nad svojím kráľom.
3Nech oslavujú jeho meno tancom,
nech mu hrajú na bubne a na citare.
4Lebo Pán miluje svoj ľud
a tichých venčí víťazstvom.

5Nech svätí jasajú v sláve,
nech sa veselia na svojich lôžkach.
6Oslavu Boha nech majú na perách
a v rukách meč dvojsečný,
7aby sa pomstili na pohanoch
a potrestali národy,
8aby ich kráľom nasadili putá
a ich veľmožom železné okovy
9a aby ich súdili podľa písaného práva.
Všetkým jeho svätým to bude na slávu. ALELUJA.

Žalm 150
Chváľte Pána

1ALELUJA.
Chváľte Pána v jeho svätyni,
chváľte ho na jeho vznešenej oblohe
2Chváľte ho za jeho činy mohutné
chváľte ho za jeho nesmiernu velebnosť

3Chváľte ho zvukom poľnice,
chváľte ho harfou a citarou
4Chváľte ho bubnom a tancom,
chváľte ho lýrou a flautou.
5Chváľte ho ľubozvučnými cimbalmi,
chváľte ho jasavými cimbalmi;
všetko, čo dýcha, nech chváli Pána. ALELUJA